52 
nästan helbräddade, kortare och bredare än bos V. 
Riviniana. Stipler äggrundt lansettlika med korta eller 
inga flikar och ej utdragen spets. Kapsel smäluden. — 
Sällsynt: Ninasse pank! rnellan Taggamois och 
Hundsort! — Förmodligen mera utbredd. 
Viola canina (L. p. p.) Rchb. « ericetorum 
^Schrad) Rchb. (tafl. 2 fig. 4). 
Till 1 dm hög, nästan upprät, glatt. Blad hjärt- 
likt äggrunda med svagt hjärtlik bas, tämligen läng- 
skaftade ; skifvan 1 — 2.5 cm läng, 0,75 — 1,5 cm bred, 
stundom mera: skaften ovingade. Stipler 0,5 — 1 cm 
länga, jämnbredt lansettlika med fa och korta (ofta 
inga) flikar. Kronblad mörkt ultramarinbla. — Täm- 
ligen allmän, särdeles i vestra delen af ön. 
ß crassifolia G-rönv. 
Nedliggande med tili marken tryckta, köttiga 
blad. — 
Sällsynt: Ön Filsand! Mustel! 
Viola canina (L. p. p.) Rchb. a X pumila Cbaix 
(tafl. 2 fig. 18, 14.) 
Ofta nog storre än nägon af föräldrarne. Skiljer 
sig frân 1 . canina genom att bladskifvan nägot ned- 
löper samt genom bladets form och stiplernas längd, 
frân V. pumila genom bladets bredd och blommornas 
färg m. m. Bladen frân nägot afsmalnande eller nästan 
jämn bas tämligen längt utdragna, trubbiga. Skifvans 
längd varierar. men ett mellanting rnellan arternas. 
Stipler helbräddade eller nägot naggade, ungefär 2 i 3 
af skaftenas längd. Blommor ultramarinbla. — 
Flerstädes: Arensburg ej sällsynt! Kergel! rnellan 
Kielkond och Arensburg, 13 verst frân A.! Siksaar! 
Hundsort ! 
Viola canina X stagnina Kit. (tafl. 2 fig. 15. 16) 
1—4 dm hög, d. v. s. ofta nägot mer än starn- 
arterna. Skiljer sig frân V. canina genom bladformen, 
stiplernas längd etc., frân V. stagnina äfvenledes genom 
bladens form samt den ej eller omärkligt nedlöpande 
