Mycket sällsynt: Endast nâgra fâ individ frân 
Arensburg ! 
Viola stagnina Kit. (tafl. 2 fig. 7. 8.) 
Vanligen 1 à 2 dm hög; glatt. Bladskifvan frân 
svagt kjärtlik — äggrund bas jamnt afsmalnande med 
trubbig spets, af skaftets längd, 3 — 5 cm läng 1 — 1,5 
cm bred, stipler 1 3 — ' 2 af bladskaftet, smala, nâgot 
flikade. Bladslcaften nâgot vingade. Blommor ung. 
stora som hos V. canina. ljust blâ eller mjôlkhvita med 
grönaktig. kagelformig, ungetar 3 mm lâng sporre. — 
Har och dar: Kergel! Seppa ! Kattl'el! Mustel! 
Orisaar! Klausbolm (Smt. Fl.) Hoheneichen (Smt. Fl.) 
on Abro (Smt. Fl.) 
f. umbrosa (Se Neum. Vaklst. Murb. V. Sueciæ ex- 
sicc. nr 26). En frodig form, 3 — 4 dm hög och till 
alla delar större än vanligt. Nâgra exemplar funnos 
vid Mustel ! 
Viola pumila Chaix (tafl. 2 rig. 5, 6.) 
Oftast mindre än V. stagnina: glatt. Bladskifva 
2,5 — 3 cm lang, af skaftets längd, 0,5 — 1 cm bred, frân 
vigglik bas afsmalnande, spetsig, ganska bredt och 
längt nedlöpande pâ skaftet. StipJer jâmnbredt lan- 
settlika, nästan helbräddade, af bladskaftets längd eller 
längre. Blommor ljust blâgredilina med utdragen. 
jämntjock, omkring 5 mm lâng sporre. Ej sällsynt : 
Arensburg flerstädes! Lode! Anseküll! Kergel! Seppa! 
Siksaar! Kasti (Smt. Fl.) Kasel (Smt. FI.) 
Viola pumila v Riviniana (tail. 2 fig. 19.) 
Till storleken mera lik V. pumila, likasâ till bla- 
dens form och de vingade bladskaften; karaktärer af 
V. Riviniana äro bladens hârighet. bladbasens form, 
blommors och stiplers utseende. Bladskifvan 2 — 3 cm 
läng, 1 — 2 cm bred, hjärtligt äggrund, längt skaftad 
som hos V. Riviniana. â öfversidan nâgot hârig. Stip- 
ler nâgot flikade, 1 4 — 1 .. af skaftets längd. Blommor 
gredilina, nâgot mindre än hos V. Riviniana. — Säll- 
synt: Masick! Kergel! Mustel! 
