59 
Högsta fältskikt (0,6 — 1,0 ro.) 
Salix myrtüloides L.; S. Lapponitm L. Calamagro- 
stis phragmitoides Hn.; .Picea Abies (L.) Th. Fr. Juni- 
per us communis L. : enstaka. 
SnârshiJct: 
Betula odorata Bechst.; Picea Abies (L.) Th. Fr.; 
enstaka. 
Lâgsskogskikt : 
Betula odorata. Bechst.: tunnsâdda. Pinus sil- 
vestris L; Picea Abies (L.) Th. Fr.: enstaka. 
Enligt den Hultska terminologien *) skulle detta 
växtsamliälle kunna sägas vara ett Sphagnetum myrtil- 
losum stadt pâ ôfvergâng till ett Abiegno betidetum 
spitagnosum. 
Som ofvan namndes, hejdas vanligen af menni- 
skan formationerna i sin vidare utveckling, längt in- 
nan de uppnâtt nyssnâmnda stadium. Genom svedj- 
ningen och dikningen erhâllas ängsmarker, som an- 
tagligen under längliga tider utan vidare ätgörande 
kunna tjänstgöra som goda fodervallar. Följande 
ständortsanteckning askädliggör vegetationens samman- 
sättning pâ en sädan pä sätt och vis naturlig äng 
fran den inre tämligen torra delen af holmen. 
Bottcnslcild: 
Pölytrichum commune L.: ymnigt. Splicerocephahis 
palustris (L.) Lindb.; Amblystegium ßuitans (L.) De. N.: 
enstaka. 
Lägsta fält sinkt: (0,1 — 0,2 m.) 
Galium idiginosum L; Ranunculus repens L.; Vi- 
ola epipsila *suecica (Fr.) Ledeb.; Bpilobium pa- 
lustre L.; Rubtcs arcticus L.; R. Cliamceniorus L. ; Co- 
marum palustre L.; Polygonum viviparum L.; Luzida 
campestris (L.) De.; Equisetum silvaticum L.: enstaka. 
*) Hjalmar Hjelfc och E.. Huit Vegetationen och floran i en 
del af Kenii Lappmark och Norra Österbotten Meddel. af Soc. pro 
Fauna et Flora fennica H. 12; 1885. 
