98 
i hvilka afseenden trakten erbjöd rik omvexling. I 
allmänhet kan det sagas ora arktiska växter, att de 
mera an växter fra n andra végéta tionsomraden besitta 
förmaga att uppträda a skilda slags lokaler; häraf 
later sig formrikedomen till en del iörklaras; manga 
former äro gauska väl karakteriserade och skulle der- 
för, som ofta skett, kunna urskiljas som varieteter eller 
t. o. m. som arter, derest icke iakttagelser i naturen 1 
förening med noggranna ständortsanteckningar till alia 
insamlade exemplar kunnat pâvisa, att do bildats under 
inflytelse af lokala förliallanden; hvilket systematiskt 
värde dylika lokalformer kunna anses ha, är emeller- 
tid i alia fall ovisst och later sig svarligen utrönas 
annat än genora odlingsförsök. 
Inom Toa glaucous formserie och tydbgt tillhö- 
rande denna, finiras former, hvilka utan hinder kunna 
föras till dels P. aitenuata Trim, dels V. sterilis M. 
a Bieb.; de bâda senares arträtt torde derför vara högst 
tvifvelaktig. Deremot äro de tre arterna V. glaaca, 
arctica och pratensis , oaktadt de genom atskilliga at 
sina lokalformer (’’härmningsformer”) pa olika satt när- 
ma sig hvarandra, dock vid närmare granskning väl 
ätskiljbara. Verkliga mellanformer finnas dock äfven, 
som kunna misstänkas vara hybrider; ernellertid sak- 
nas möjlighet att exakt afgöra denna fraga, emedan 
hänsyn ej kan tagas tili formernas sterilitet eller ter- 
tilitet; alla tre arterna, i synnerhet P. glauca och arc- 
tica visa nemligen äfven i sina mest typiska former i 
regel mycket dalig pollenbildning, i synnerhet da de 
vuxit under ogynsamma expositionsförhällanden d. v. 
s. â kalia platser öfverhufvud. 
Utom nämda arter insamlades inom omradet 
tvenne nya, fran andra väl skilda Poa-arter, den ena 
tillhörancle P. sudetica- gruppen, den andra alldeles sär- 
stâende och bildande en mellanlänk emellan slägtena 
Poa och Colpodhim Griseb., sect.Arctophila Rupr.: moj- 
