119 
Cœsalpinia o. s. v. Talrika epifytiska orchideer be- 
täcka träden och rhizom-klättrande ormbunkar ser 
man hügt uppe i trädkronorna. Synnerligen egen- 
domliga te sig de väldiga, stundom ett par meter i 
genomskärning mätande, fogelboliknande individen af 
Polypodium Nidus, som sitta fästade här och der pâ 
trädstammarne och stundom pâ smala lianer sväfvande 
mellan himmel och jord. 
För att närmare lära känna bergsfloran företog 
jag i sällskap med en tysk botanist en bestigning af 
de tvä vulkanerna Pangerango ocli Gfedelp pä hvars 
sluttning, som nämts, Tjibodas är beläget. Ad lämna 
snart den ofvan skildrade regnregionen bakom oss ocli 
inträda i molnregioneu som pa ungefär 2000 m. höjd 
är karaktäristiskt utbildad. Strax ofvan Tjibodas, 
ännu pa gränsen mellan regn- och molnregionen, gora 
vi ett kortare uppehäll och anteckna vogetationens 
sammansättning pâ en y ta af nâgra kvadratmeter. 
Lokalen är stärkt beskuggad af ett par medelstora 
träd, en TJrostigma- art samt Heus llibes med sina 
lânga frän stammen nedkängande inflorescenser. Ör- 
terna äro saftiga och bredbladiga samt besitta hydro- 
phyfckaraktärer. Vi finna här Begonia robusta , Cyr- 
tandra grandis , E! atosteimna sp., Bilea sp . , flere arter 
af sl. Eldtaria , on storbladig Aroidé, en Acanthacé 
(ej blom.), Impatiens sp. samt Sanicida montäna. De 
hos Eldtaria frän rhizomet utgaende vegetativa axlarne 
med i 2 rader stälda Canna-liknande blad uppnä en 
höjd af ända tili 5 m. under det de ofta vackert röd- 
och orangefärgade blommorna sitta i hufvudlika knap- 
past öfver marken sig höjande inflorescenser pa korta 
äfven frän rhizomet direkt utgäende axlar. Stanken 
af de äldre redan i förruttnelse stadda blommorna 
ditlockar en mängd smärre dipterer. De friska blom- 
morna besökas af talrika pollenätande Coleoptera, hvilka 
genom att medsläpa pollen oftast torde ästadkomina 
autogam befruktning. I närheten växte äfven Opino- 
