130 
vcnsis har visât sig kunna lätt ändra sina vegetativa 
organ, ss. rot, rotstock, beskaffenheten af knoppning 
och innovation, bladform, riktning och växsätt hos de 
blombäraude axlarne. liksom habitus. Till de variabla 
karaktärerna liora äfven färgen hos blad och blommor, 
härbeklädnaden. 
De iakttagna variationerna maste betraktas som 
en följd af tillpassning tili de forändrade förhällan- 
dena pa den nya lokalen. Af betydelse är därvid 
marken, ljusmängden, den närmast omgifvande Vege- 
tationen och alla de fysiska faktorer, som liäraf me- 
delbart eller omedelbart bero. 
Alla verkliga ” arvenses ” hafva en utpräglad pal- 
rotsartad rotstock, som alltsa gar lodrätt ned i jorden 
och alltid hos unga individ är odelad. hos äldre delad 
och flerhöfdad, emedan innovationen senare sker ge- 
nom sidoknoppar. De första (nedersta) bladen pa 
varskottet sluta sig utan afbrott tili liöstrosettens 
blad, ty de hafva samma form som den öfvervin- 
trande rosettens innersta blad, livadan det synes som 
om bladutvecklingen icke varit afbruten genom vintern. 
Heit olika förhalla sig T süvaticœ' ) . Hos dessa 
stär bladutvecklingen heit stilla pa hösten (med säker- 
het gäller detta för de former, som icke sta för nära 
1 n arvenses ^ ) och stjälken utvecklar först 2 — 3 fjällik- 
nande lagblad, innan de verkliga stjälkbladen utveck- 
las. De hafva ocksa ett äkta, snedt rhizom, livars 
rötter äro langa och vidtgäende. Dessa skillnader 
mellan de bada grupperna tyckas ju vara ej obetyd- 
liga ocli ändock kan en öfvergang frän den ena grii})- 
pen tili den andra ske. 
Gruppen ’’Arvenses" innefattar former, som före- 
komma pa soliga platser. De indelas efter växtloka- 
len i: a) Pratorum, b) Apricorum, c) Dumetorum, d) 
Ericetorum. De olika grupperna förhalla sig nägot 
olika i sättet att tillväxa och föröka sig genom knopp- 
bildning. 
