131 
Till gruppen a) hör endast K. arvensis sens, 
strict, med var. bipinnatifida , v. pinnatifida och v. 
diver sifolia; tili b) hör K. colli na och till d) K. 
agrcstis. 
Kn. arvensis v. bipinnatifida ôfvergâr inom 2 à 3 
âr i K. pannonica (tillhörande silvatica- gruppen), när 
man fljttar ex. at' den trän det ursprungliga stället 
(vid Graz) tili en kiselhaltig jord (blandning af quarz, 
lera och järnoxidhydrat), tackt af ett humuslager, pa 
en närbelägen, solig, ej for torr plats, hvarest K. pan- 
nonica bäst trifves. Sker omplauteringen tili kalkbot- 
ten, utbildas endast mellanformer, hvilka närma sig 
K. pannonica , ju mera marken öfverensstämmer med 
den för den senare vanliga. Förvandlingen börjar me- 
delst framträdandet af underjordiska utlöpare, sorn i 
spetsen bära en rosett under första sommaren, sedan 
växten blommat pa den nya platsen. Den 113 m formen 
uppkommer af adventivknoppar ; här är sâledes en 
knoppvariation. Om roten pa försöksväxten mer eller 
mindre stympas. sä gär förvandlingen fortare. Plan- 
teras den med füllt oskadade rötter, sä kan det dröja 
längre. Ar försöksplatsen alltför skuggig, dör växten. 
Försök att öfverföra Kn. pannonica i Kn. arven- 
sis genom liknande omplantering -har icke lyckats. 
Visserligeii blefvo ett par ganger nägra af de annars 
hos denna art heia bladen parbladiga, men sedan fram- 
komtno ater heia blad. 
Förf. drager häraf den slutledningen att alla Kn. 
silvaticce-arvenses hafva samma Ursprung, men att Kn. 
pannonica är mera beständig än arvensis. Försöken 
gifva honom äfven anledning tili vidlyftiga spekula- 
tioner öfver växternas polymorfi, artbegreppet, korre- 
lation, f 3 ’logeni m. m. 
Pa annat stalle har förf. visât att en tufva af 
Festuca sulcata Hackel, som utan jord inklämmes i 
en springa i ett dolomitbm-g, kan pa 3 — 8 är, i andra 
