132 
fall först pâ 11 — 14 âr, antaga form af (/lança Lam. 
v. pallens Hackel. 
Han har likaledes visât att Ajuga reptans icke 
förändras, när den flyttas öfver pâ dolomit. Men ex. 
af A. genevensis , som flyttats tili jord, bestäende af 
quarz, lera och järnoxidhydrat, hafva inom 3 veckor 
utvecklat nya blad, som icke i nagot afseende af- 
veko fran dem hos A. reptans. De voro näml. mörk- 
gröna, glatta, glänsande och hade en bred, vid basen 
hastigt afsmalnande bladskifva med utstäende sekun- 
därnerver, hvilket utgjorde en sällsam kontrast mot 
de blad, som ännu voro i behâll fran den tid, da 
försöksplantan ännu växte pâ sin förra lokal; dessa 
sistnämnda voro aflangt — äggrunda med mot bladskaf- 
ten smäningom afsmalnande skifva, matta grägröna 
och med Sekunda rnerver, som utgingo under en mycket 
spetsig vinkel. 
Kükenthal, G., Die Carexvegetation des ausser 
tropischen Südamerika (Botan. Jalirb. f. System., Pflan- 
zengeschichte u. Pflanzengeogr. von Engler. Bd. 27 j>. 485 
-563.) 
Förf. gär här in pâ grunderna för indelningen af släk- 
tet och säger sig därtill hafva fatt ingifvelser af Baileys Syn- 
opsis öfver de nordamerikanska Carices, hvilket arbete är 
det första lyckliga försöket att genomföra de i Drejers klas- 
siska Symbolæ carie. 1844 gifna allmänna synpunkterna till 
en naturlig gruppering af släktet. 
Monostachyæ fördelas pâ de öfriga undersläktena, som 
äro förutom Vigneastra Tuckerm.: 
1. Vignea. Spiculæ androgynæ vel gynæcandræ rarius 
dioicæ sessiles. Stigmata duo. Utriculi planoconvexi. Achæ- 
nium lenticulare. Hit höra afdelningarne: Capituligeræ Kük., 
Canescentes Fr., Remotæ Aschers., Muricatæ Fr. 
2. Eucarex Cosson. Spiculæ simplices plerumque pedun- 
culatæ et sexu distinctæ, rarius summa vel omnes gynæcandræ. 
Stigmata sive 2 indeque utriculi plano-convexi, sive, idque 
sæpius, 3 et tune utriculi trigoni. Här uppräknas sektionerna: 
Melananthæ Drej., Microrhynchæ Drej. (incl. Aerostachyæ 
Drej.), Trachychlænæ Drej., DÂctylostachyæ Drej., Sphæridio- 
