133 
phoræ Drej., Physocephalæ Bail., Frigidæ Fr., Hymenochlænæ 
Drej. Microcarpæ Kük., Spirostachyæ Drej., Bifurcatæ Kük. 
Indelningen endast efter märkenas antal gâr ej för sig, 
emedan antalet stundom varierar lios en och samma art och 
C. microrhyncliæ dâ skulle ryckas frân sitt sammanhang med 
Eucarices och foras till Vigneœ. Men antalet af marken 
blifver dock ett värdefullt hjälpmedel för den systematiska 
anordningen. Dâ subgen. Vignea konstant har 2 marken 
(med undantag af C. gibba Wahlenb ), sâ anser förf. att detta 
subgenus är âldre an Eucarex, inom hvilket ett vacklande 
mellan 2 och 3 marken äger rum. 
Af de inom omrâdet förekommande arterna är C. vulga- 
ris kosmopolit, C. capitata, incurva och eanescens uppträda 
äfven i Europa, Nordamerika och Asien; C. Macloviana i 
Europa och Nordamerika, C. hispida äfven i Europa. C. 
micro glodhin, flava, Pseudocyperus och filiformis finnas ocksâ 
i Sydamerika, men uppträda dar i sâ afvikande former att 
de fâ namn af subspecies. 
C. Macloviana D’Urv. (in Mém Soc. Linn. Paris, torn. 
IY. 1826 p. 599 1826) skall vara det riktiga namnet för 
den art, som vi kallat C. fcstiva Dewey (in Sill. Am. J. 
1836). Lappländska och grönländska ex. stämma fullkomligt 
öfverens med de sydamerikanska. Däremot anser förf. C. 
fcstiva Dewey för en särskild ras, ehuru han egentligen icke 
kan angifva nâgra genomgripande olikheter. Skillnaden lig- 
ger mera i habitus. C. f estiva är en hög växt med ett kräf- 
tigt strâ, breda blad och tjocka klotformiga hufvuden. Den 
erhâller vanligen ett brokigt utseende, därigenom att dess 
föröfrigt alltid spetsiga axfjäll âro svartbruna och dess slut- 
ligen utspärrade fruktgöramen äro grönaktigt färgade. Hos 
C. Macloviana däremot är färgen pä axfjäll och fruktgömmen 
mera likformig, de förra äro trubbigare, de senare äro icke 
sâ utstäende. Hufvudena äro mera äggformigt- eller aflängt 
— trekantiga, bladen smalare, växten lägre. Vi liafva säle- 
des i C. festiva och C. Macloviana tvâ geografiska raser 
eller subspecies af samma art, hvilkas former löpa parallelt. 
C. irrigua Sm. (1828) fär enligt förf. gifva vika för 
det tidigare gifna namnet C. magellanica Lam. Encycl. III. 
p. 385 (1789). 
SchOlZ, J. G., Ueber das Artenrecht von Senecio 
erraticus Bertoloni und S. barbaræifolius Krocker. (Öster- 
reich. Bot Zeitschr. 1899 p. 284—297, 327 — 336.) 
Wimmer slog ihop bada ofvannämnda arter, andra ss. 
Polak (Österr. B. Zeit. 1896) hafva försökt häfda bädas art- 
