143 
i senare uppl. af Hartm. Sk. M., men väl i Nymans Consp. 
FI. Eur. som art. I utlandet liafva formerna än uppställts 
som arter än förenats till en art. Sâsom exempel hârpâ 
meddela vi, hvad Beck von Managëtta säger om dem i sin 
Flora von Nieder-Osterreich : 
a) taxa [Neilr. Fl. NÖ. 528. — M. sylvatica Ènrli. enl. 
Mert. Kocli Deutschl. Fl. Il 43.] Stjälk till 40 cm hög, 
äldre med mycket glesa, utstâende blomklasar. Nedre bla- 
dens skifva aflâng eller oinvändt äggrundt — aflâng, deras 
skaft sa lang som eller kortare än bladskifvan; öfre stjâlk- 
blad aflânga, trubbade, sällan spetsiga. Fruktskaft“utstâende, 
en till tvâ gânger sa lânga som de visserligen rikligt hâr- 
beklädda, dock vanl. grönaktiga fruktfodren. De senare 
vanl. knappt 4 mm lânga, sallan 5 — 7 min. (71/. montât/ a 
Bess., MB.). Blomkronan 5—7 mm vid, vanl. himmelsblâ 
med gula svalgknôlar, sallan ljusröd eller hvit (v. lactea 
Bœnn. Prodr. Monast. 54). 
ß) alpestris [Schmidt Fl. Boem. III. 26 (1794) som art; 
v. firma Neilr. 1. c. 528], Nedre bladens skifvor aflânga, 
omvândt-aflânga eller omv. äggrunda, trubbade eller rundadt 
spetsiga, sallan lansèttlika; skaften en till tvâ ggr sa lânga. 
Öfre stjälkbladen aflângt äggrunda eller aflânga, vanl. 
mer än 5 mm breda och ända frân m id ten ti lisp et sa de. 
Foder tätt, mângen gang n. tilltryckt, liârigt och därigenom 
ofta silfverglänsande, litet, omkr. 4 mm längt, sallan 5 — 7 
mm (f. pulcherrima) ■ hos den senare blr vanl. större. Blr 
nâgot doftande. Blomkronan 7 — 11 mm vid, mürkt himmels- 
blâ med g-uldgula svalgknôlar, undantagvis äfven rod el. hvit. 
I utseende mera tät än «, klasarne tätare, fruktskaften 1 — 
1 '/ 2 gang sâ lânga som fodret. Öfvergär i a genom talrika 
mellanformer. 
y) saar colons [W. K. in Willd. Enum. pl. hört. Berol. 
176 som art, icke Poiret. — M. carnica Opiz. — M. odo- 
rata Poir. — M. lithosper mifol ia Willd. — Cfr Wett- 
steln in Kerner Fl. exs. austro-hung. n:o 1410. — - M. cog- 
nât a Schott]. Nedre bladens skifvor aflânga; deras skaft 1 
^ — 2 ggr sä längt. Öfre stjälkbladen stelt uppräta, aflângt — 
jämnbreda, vanl. knappt 5 mm breda, trubbade eller spetsiga. 
För öfrigt som hos ß , frân hvilken den afviker enclast genom 
de smala nästan jämnbreda stjälkbladen; alla andra af Wett- 
stein 1. c. anförda kännetecken äro icke konstanta. Redan i 
Istrien, ännu mer i de dinariska alperna är M. suaveolens 
förenad med M. alpestris genom talrika mellanformer. 
