167 
Inom Skandinavien är W. (Spina's utbredning 
enligt Hartman’s Flora, 12 uppl., följande : Sällsynt i 
Torne — Lule Lappmark 1 ); Urne Lappmark — Herje- 
dalen; pa ett stalle i resp. Angermanland, Medelpad 
(Randklöfven) och Dalarne ; spridd i Norge; saknas i 
Danmark. 
Hvad artens utbredning i Norge angär, skrifver 
Mof. 2 ) derom: ’’Woodsia hyperborea , som findes over- 
alt paa Kalkklipperne ved Christianiafjorden, er en 
constant Art, der neppe saaledes, som Nogle have vil- 
let, kan antages at være densamme som den alpinske 
W. hyperborea alpina. Denne Form var Professor Blytt 
tilböjelig til at henföra under W. ylabella R. Br.”. 
Enligt Moe vore saledes kustformen frän Christiania- 
trakten en egen art, W. hyperborea littoralis , skild frän 
fjällens, och i alla händelser väl karaktäriserad frän 
W. ilvensis *rufidula. 
Al. Ed. Lindblom uttalar sig pa följande satt ora 
de bada arterna 3 ): 
” W. ilvensis Br. allmän i heia Norge; öfverstiger 
ej furens region. 
W. hyperborea Br. Flerestädes säväl i lägro trak- 
ter vid hafvet (t. ex. Kristiania, Hjelmeland i Ry- 
fylke, Kvistiansands stift), som pa fjällen, der den van- 
ligen är allmännare och gär högre upp än föregäende.” 
I öfrigt har arten följande utbredning enligt de- 
taljerade uppgifter i Luerssen 4 ): Riesengebirge, Mäh- 
ren, Schweiz (’’sehr zerstreut”), Tyroien (’’stellenweise”), 
Kärnthen, Salzburg; dessutom i Pyrenéerna, Savoyen, 
Piemont, Korsika, Sardinien, England (N. Wales), 
Skottland; Ural, Songariet, Mongoliet, Mandschuriet 
och ryska Amurgebietet samt nordöstra Nordamerika. 
Den bebor ’’Felsenspalten der Hochgebirge”. 
') Sjelf har jag- som sagdt iakttagit den i Pite Lappmark. 
2 ) Botaniska Notiser 18G7, p. 150. 
3 ) Anteckn. öfver Norycs vegctationsförliäUanden. (Botaniska 
Notiser 1843). 
4 ) 1. c. p. 506 — 507. 
