178 
tal egei den sannolikt det skydd mot uttorkande vin- 
dar, soin ger den förmaga att uthärda fjällklimateb 
och soin vid kusten räddat den frân att utträngas af 
W. rafidnla. Nâgon skiinad i kutikulans tjocklek mel- 
lan de tre undersökta formerna har jag ej lyckats 
pâvisa. Don ringa skiinad i bladb} T ggnad, som de 
bâda formerna af W. alpina visa, den alpina ocli den 
litorala, far skrifvas pâ aupassningen till de oliklieter, 
som det alpina och det litorala klimatet erbjuda. 
Mähända skall man finna ofvan gifna deduktion 
af Tl 7 , alpina’s arträtt vâgad, dâ man ju icke känner 
räckvidden af de résultat till hvilka Bonnier kommit; 
men den är ett försök att tillämpa ett fysiologiskt 
faktum pâ systematiskt omrâde, och dâ resul taten af 
denna tillämpning och af en vanlig morfologisk jäm- 
förelse gâ i samma riktning, synes det mig kunna ega 
sitt intresse att publicera desamma. 
En jämförelse mellan andra vikarierande fjäll- och 
kustformer künde vara lockande och belysande för fra- 
gan, men dertill har jag hvarken haft tid eller ma- 
terial. 
Résumé. 
On trouve dans l’île Runmarö, dans l’archipel 
de Stockholm, un Woodsia qui selon toute apparence 
est le TF. alpina (Bolton) Gray. La plante se rencon- 
tre non pas dans l’intérieur de l’île mais sur les ro- 
chers du coté de la Baltique. Son identité au point 
de vue macroscopique avec la forme montagnarde ré- 
sulte d’une comparaison de la figure 1 avec la figure 
3 ( W- alpina , d’après Luerssen, die Farnpftanscn). 
Une coupe transversale dans la feuille du W. ru- 
fidula de la plaine (Fig. 4) montre une structure plus 
xérophile qu’une telle exécutée dans la feuille du W. 
alpina des montagnes (Valders, Norvège; Fig. 5). Le 
Tl 7 , alpina de la région littorale (Runmarö; Fig. 6) 
