184 
lysningen. Pâ motsatta sidan om oss begränsas kra- 
tem af en lodrät ett par hundra meter Lög bergvägg, en 
âterstod af den äldre, större kratern. Vär följeslagare, 
artisten, griper hänryckt tili penseln. Med kännedom 
om bans talang hoppas vi att ban ska 11 lyckas lösa 
färgproblemet — om icke Lans bild löper risken att 
göra intryck af sillsalat. 
Under tiden orientera vi oss öfver floran. Den 
kan med skäl kallas torftig. Vi lyckas endast upp- 
täcka ett par stand af en Carex sp., nägra laga buskar 
af Gnaphalium javanicum saint en liten Polytrichum. 
Men, Lvad är det för grünt soin lyser derborta öfver 
kraterranden? Det maste konstateras. Med verkligt 
dödsförakt stracker sig en inföding ut öfver djupet ocL 
lyckas eröfra nägot af ”det gröna”, men Lans lmf'vud- 
bonad rullar dervid under allmän munterLet ued i 
djupet. Mannens drag antaga ett resigneradt uttryck, 
ty han vet att Lan vandrar lika ogeneradt i det starka 
solskenet utan som med Lufvudbetäckning. Löftet att 
vid bemkomsten erhâlla en ny, kommer dock bans 
ansigte att klarna betydligt. — OcL Lvad blef bans 
byte? Jo, nâgra skottdelar af Lycopodium cernuum 
var. curvatum ( L . vulcanicum ) — det var allt. 
Trots den ganska starka blâsten La vâra bärare 
redan kokat det oundvikliga men äfven efterlängtade 
teet. Med nästan otrolig skickligbet första nämligen 
de infödde att göra upp eld äfven i regn ocL bläst, 
en färdigbet som jag förut beundrat Los vâra lappar 
ocL som föröfrigt tillhör alla naturfolk. 
En kall dimma ocL ett tint duggregn började 
göra var vistelse mindre gemytlig, hvarför vi Lastigt 
bröto upp ocL voro vi om ett par timmar âter i Kan- 
dang-Badak. Efter att La ’’genomfrusit” ännu en natt 
i Lyddan tägade jag följande morgon ned tili Tjibo- 
das, artisten deremot dröjde ännu nägra dagar för att 
fullfölja sina färgstudier. 
