197 
Sâ tydliga blifva dock flâckarna aldrig som t. ex. 
stundom hos Convallaria, dar de ofta ren pâ längt 
hall falla i ögonen genom sin intensiva, gula fàrg. 
Für öfrigt stâ æcidieskâlarna hos Æcidium Convallariœ 
concentriskt ordnade, vanligen i 2 — Here ringar om- 
kring ett æcidielôst, relativt stort midtparti, pâ hvil- 
kefc de temligen rikliga spermogonierna uppträda. Hos 
Æcidium Trientalis har jag förgäfves sökt efter sper- 
mogonier. Af allt att sluta förekomma de ej hos sist 
nâmnda art. Æcidieskâlarna uppträda heller icke 
concentriskt ordnade, utan âro spridda utan ordning 
pâ bladytan, resp. flâckarna. Stundom ser man dem 
dock uppträda med en viss regelbundeuhet. Sä bilda 
de ej sä sällan en kortare eller längre rad af efter 
och bredvid hvarandra stälda æcidieskâlar. Dylika 
æcidierâckor följa alltid tätt utefter en gröfre bladnerv, 
utan att dock pâ själfva bladnerven nâgra æcidier 
i regel frambryla. Som sagdt visar Æcidium Trienta- 
lis en skarp olikhet gent einot Æcidium Convallariœ 
genom saknaden af spermogonier. Stundom ser man 
visserligen pâ fläckar, som knappast afsticka frän den 
öfriga bladsubstansen, smä rundade punktformiga, star- 
kare ljusbrytande bildningar i bladets inre väfnader. 
Dessa künde kanske tagas för spermogonier. Säsom 
jag pâ tvärsnitt öfvertygadt mig, äro de dock endast 
mycket unga æcidieanlag. 
Uti æcidiernas yttre utseende finnes knappt nägon 
, skilnad mellan Æcidium Convallariœ och Æc. Trien- 
talis , utom att pseudoperidiets flikar och äfven spor- 
massan är blekare, vanligen gulhvit, hos den senare. 
Mikroskopiskt visade de dock en afgjord olikhet. Pe- 
ridiet hos Æcidium Convallariœ bestâr af vanligen mer 
eller mindre fyrkantiga eller polygonala celler, hvilka 
alla ligga sâ när som i samma plan, samt bilda tem- 
ligen regelbundna cellrader säsom af fig. 1 A framgâr. 
Hos Æcidium Trientalis är peridiet bildadt af 
polygoualt — rundade, elliptiska eller aflänga celler 
