215 
Flertalet adventiva rotsystem intaga naturligen 
en medelställning mellan fästrots- och sugrotstypen. 
sâ att hvarje rot fungerar bade sâsom fästande och 
absorberande, det senare förnämligast med sina bi- 
rotter. 
Allt efter behofvet äro dessa rikligare eller spar- 
sammare for handen. 
Den största massan mesofila adventivrötter tillhöra 
den ’’likformigt birotbildande typen med gre- 
nade birötter”, en mindre del den med enkla bi- 
rötter. 
Hydrofilt lefnadssätt nedsätter alltid utbildningen 
af birötter. 
Hydrofyternas adventivrötter ha mera sällan ri- 
kare grenade birötter, sâsom mânga Car ex- och J un- 
cus- arter m. fl. 
Vanligen äro birötterna i det närmaste enkla 
(”Ny mphæa-typen”). Ex. Sium , Alisma, Triglochin , 
etc. (kärrväxter), Nymphœa , Nuphar (Limnæer), My- 
riophyllum (fakultativa Hydrochariter). 
Hos mânga hydrofyter reduceras rotsystemet ânnu 
mer, i det birötter nästan ej bildas (’’Lobe lia -ty- 
pen”). Sâ redan hos kärrväxter (ex. Ranunculus Flam- 
mula j Drosera , Hydrocotyle ), hos Limnæerna ofta (ex. 
Iiydrocleis , Elatine, Lobelia m. fl.), hos de frittsimmande 
Hydrocharis och Lemna. 
Hos de hydrofila växterna äro rötterna kortlif- 
vade. Hufvudroten stannar ocksâ snart i sin tillvâxt 
och dör för att ersättas af adventivrötter, bâde hos 
de annuella och de perennerande. Adventivt rotsy- 
stem med försvinnande hufvudrot ha för öfrigt äfven 
nâgra mesofyta annueller, sâsom Myosurus och Ranun- 
culus arvensis. Typen är preformerad hos dem, som 
i likhet med Senecio, Polygonum lapatlnfoliuni och an- 
dra bilda adventivrötter jemte den bestâende hufvud- 
roten. 
