Assimilationsparenkymet visar sig â tvärsnitt â bâcla 
sidor vara nâgot mägtigare hos hôstbladet; det utgô- 
res hos detta â ôfre sidan af 3 — 4, â undre sidan 
af 2 — 3 lager; hos vârbladet finnas â ôfre sidan 2 
— 3, â undre sidan 2 lager. Hos hôstbladet visa cel- 
lerna â den ôfre sidan tendens till radial sträckning 
— det yttersta lagret har en liten antydan till palis- 
sadform ; hos vârbladet äro cellerna â bâda sidor nâ- 
got tangentialt sträckta, â undre sidan mera an hos 
hôstbladet (jmfr. figg. 7 — 10). Redan tvärsnitt visar 
en lôsare byggnad hos assimilationsparenkymet hos 
vârbladet; â tangentialsnitt visa sig hos detta inter- 
cellulärerna â undre sidan betydligt stôrre an hos 
hôstbladet; â ôfre sidan âr skillnaden ej sâ stor, men 
dock tydlig. Cellmembranerna aro betydligt tjockare 
och fastare hos hôstbladet. — I korthet sagdt visar 
hôstbladet en mera xerofil byggnad ân vârbladet; de 
egenskaper, som utmärka höstbladen, äro af alldeles 
liknande art, som de, som exempelvis karakterisera 
solblad vid jemförelse med skuggblad eller blad frân 
torra platser, jemfôrda med sâdana frân fuktiga. De 
berörda olikheterna äro ingalunda obetydliga; visste 
man ej, att bladen härstammade frân samma individ, 
skulle man kunna draga i tvifvelsmâl, huruvida de 
tillhôrde samma art; âtminstone skulle man vilja tro, 
att de tillhôrde olika individer, som vuxit under olik- 
artade stândortsfôrhâllanden. 
Nâgon skarp griins mellan vâr- och hôststruktur 
gifves naturligtvis ej ; den senare utbildas sâ smâ- 
ningom under vegetationsperiodens lopp. Dâ bladens 
nedre delar äro de yngsta, finner man derfôr i all- 
mânhet en nâgot mera xerofil byggnad i bladets nedre 
del än i den ôfre. De florala bladen äro som bekant 
hos C. vaginata ganska reducerade ; de öfverensstämma 
till sin byggnad med de fôrst utbildade bladen â de 
vegetativa skotten, men afvika pâ det heia ânnu mera 
ân dessa frân höstbladen. 
