229 
I liögre eller lägre gracl âterfiunas nämnda olik- 
heter mellan var- och höstblad hos samtliga Carex- 
arter, som jag uudersökt. Den olika tvärsnittsformen 
hos bladet är synnerligen i ögonen fallande t. ex. 
hos C. paludosa , silvatica , Pscudocyperus , diyitata (figg. 
1 och 2), ornitliopoda , pcdiformis , remota; deremot är 
skill naden ganska obetydlig t. ex. hos G. glanca , mi- 
sandra , panicca, praecox. Hos arterna af afdelningen 
Munostachyae varierai’ tvärsnittsformen Iran plattad 
till triad. Hos C. microglochin sitta vid basen af de 
florala skotten 4 blad; det nedersta af dessa, som ut- 
gör det â det vegetativa skottet föregäende ar fürst 
utvecklade bladet (varblad), är ränuformigt och na- 
got plattadt (fig. 3) ; det andra i ordningen är endast 
i den öfre tidigare utvecklade delen nagot plattadt, 
i den nedre senare utvecklade delen deremot rundadt 
trekautigt (fig. 4) ; det tredje i ordningen, som re- 
presenterar det â det vegetativa skottet under före- 
gäende ar sist utvecklade bladet (höstblad), är i 
heia sin längd nästan trindt (fig. 5); det fjorde, som 
tillhör den florala axeln, är plattadt i heia sin längd 
(fig. 6). Pa liknande sätt förhaller sig t. ex. C. Daval- 
liana. 
Hvad epidermiscellerna beträftar, sä äro dessa 
hos alla undersökta art er, der nagon förändring öfver- 
hufvud är märkbar, hos höstbladen mindre i alla 3 
rigtningarna, med jemnare yttre konturer och med mera 
förtjockad yttervägg. Betydlig skillnad med afseende 
â epidermiscellernas storlek finnes t. ex hos C. distans, 
(Jederi , montana, digitata, ornitliopoda , alpina , remota , 
vulpina. Förminskningen af epidermiscellernas storlek 
vid mera xerofil utbildning star ej i sam klang med 
uppfattningen af epidermis som en vattenreservoir ; man 
borde ju hos blad med mera xerofil typ enligt denna 
uppfattning snarare vänta större epidermisceller. Hos 
soi- och skuggblad eger emellertid ett öfverensstäm- 
mfinde förhällande rum; de mera xerofila solbladen hä 
