2 35 
tid cletta ej vara fallet. Dels utbildas nomligen den 
xerofila Strukturen smâningom under Vegetationsperio- 
den, ännu innan vintern börjat göra sift inträde, dels 
förefinnas oliklieterna mellan var- och höststruktur, 
elruru i mindre grad, äfven hos under vintern typiskt 
nedvissnande arter, t. ex. C. montana. A andra si- 
dan är det emellertid säkert, att hos de vintorgröna 
arterna samtliga ofvannämda skiljaktigheter i bladstruk- 
turen äro bä st utpräglade. Möj'liglieten att bibehalla 
vintergröna blad förefaller derför naturligast uppkom- 
men soin en följd af den af andra orsaker och för 
annat ändamal framkallade xerofila höststrukturen. 
Tillpassningen för öfvervintring är salunda af sekun- 
där art. Hvaruti den primära tillpassningen bestär, 
derom kan lör närvarande ingenting sägas med säker- 
het. Intressant är det förliallandet, att sädana arter, 
soin lefva under ständig och riklig tillgang pa vatten, 
sasorn de egentliga sump-Carices, förete de minsta skilj- 
aktigheterna i bladstrukturen; de störsla förekomma 
hos de egentliga mesofyterna. 
Det är slutligen att märka, att rlylika olikheter 
i bladstrukturen med all säkerhet ej äro nagot sä r- 
skildt utmärkande för Carex-arterna ; fürmodligen före- 
komma de allmänt äfven hos andra växter. 
Bland andra Cyperaceer fann jag analoga olik- 
heter hos Scirpus- och Eriopliorum- arter; vidare fann 
jag sädana hos Lusnla- arter, hos atskilliga gras (med 
hoprullade skottblad; ss. Fcstuca rubra, Hierocldoa al- 
pina m. fl. 
