8 
öfvervintrat som späda plantor, blomma och dö bort 
nästa var. Holosteum gror redan i slutet af Septem- 
ber; groddplantorna äro heit sma, men växa ofta sä 
tätt tillsammans att de bilda ett skärt ljusgrönt öfver- 
drag pa sanden. Kort efter groningen frambryter ur 
det ena hjertbladets vinkel en sidogren, som hastigt 
tillväxer, sa att den ursprungliga hufvudaxeln trängs 
at sidan, och en falsk dikotomi kommer till stand. 
Hvar och en af dessa tvenne grenar frambringar se- 
dan i vinkeln fran ett af de första örtbladen en ny 
gren som i sin ordning tränger hufvudaxeln at sidan. 
Denna process kan ytterligare upprepas och pa detta 
satt uppstâr en rosettformig bildning, bestäende af 4 
eller fiera, ungefär likstora grenar med korta interno- 
dier och 2 — 4 bladpar. I detta tillständ öfverviutrar 
växten. Sa snart blidare väderlek installer sig, ofta 
redan i februari börja de pa hösten bildade skotten 
att växa, de förut korta internodierna sträcka sig, och 
sedan stjelken nâtt en längd af ett par centimeter, 
framträda i dess spets blommorna, som äro anordnade 
i en enkel fyrtalig flock. 
Granskar man i mars eller april en Holosteum- 
lokal, sä finner man i regeln att alla Holosteum-stjel- 
kar ligga horisontalt, tätt tryckta tili marken. En- 
dast det öfversta internodiet, som uppbär blomflocken, 
bildar ett undantag härifrän, i det att det allmänna 
blomskaftet vanligen tätt under blomställningen är 
nägot krökt uppât, sa att det bildar ungefär 45° med 
lodlinien. 
Besöker man deremot samma lokal i midten af 
maj, tyckes växten plötsligt ha ändrat habitus. Samma 
stjelkar som i april lago tätt pressade in tili marken, 
ha rest sig upp, rättat ut sig och sta nu raka som 
hasselspön. 
Här erbjuda sig nu fiera frâgor att besvara. 
För det första hvad är orsaken tili Holosteum-stjel- 
karnes horisontala tillväxtrigtning? Sta vi inför ett 
