24 
fäsfca sig ofta de yttersta hyferna vid detsannna. I 
den pâ sä sätt anlagda hapteren tillväxa hyferna vin- 
kelrät mot moderskottet, hvarigenom ett kort tapplikt 
utskott uppkommer. Pa själfva vidfastningsytan smyga 
sig hyferna ett kortare stycke utmed det fastklibbade 
föremalet. 
Af de lafvar som höra hit, hafva Cladonierna de 
svagaste och minst differeii tie rade haptererna. Jag 
har anmärkt dem hos Cladonia gracilis (L.) Coem. v. 
cornuta (L.) Schær, verticillatn (Hoepm.) Flk. och turgida 
(Ekrh.) Hofpm. Lättast sker utbildningen pä punkter, 
dar ej gonidialvartor utbildat sig, och dar de jdtre 
hyferna äro löst förbundna med hvarandra samt en 
mängd hyfspetsar böjda utat, ofta som Gr. Krabbe ') 
visât, med svagt hakformiga bihang, men äfven frän 
gonidialvartornas och gonidiallagrens kortikalskikt 
kunna de anläggas. 
Hos Cladinerna , af hvilka jag hufvudsakligen un- 
dersökt Cladina silvatica (L.), komma som bekant go- 
nidialvartor och gonidiallager ej att klädas med nägot 
kortikalskikt, utan podetiernas heia yta täckes af ett 
luckert, pa interstitier rik hyf’väfnad. Denna hyf- 
väfnad faster sig lätt vid nägot föremal, och af de ät 
alla hall utskjutande hyfspetsarne anlägges en hapter. 
— I styrka na detta slags hapterer ej upp mot de 
grenspetshapterer, hvarom längre fram skall talas 
Hos Cetraria islandica (L) Ach., cucullata (Bell.) 
Ach. och nivalis (L.) Ach. uppsta hapterer af Clado- 
nia-typ ofta pâ skottets konvexa sida. Frân det pseu- 
doparenkymatiskt byggda kortikalskiktet utga mot 
moderaxeln vinkelräta, snart svartnande hyfsträngar, 
hvilka klamra sig fast vid föremalet i fräga. Ofta 
sitta flere hapterer, hvilka kunna uppnâ en läugd af 
1 — 2 mm., i en grupp. — De högt organiserade 
hapterer af Cetraria-typen, som utvecklas pa de nu 
') Entwicklungsgeschichte und Morphologie der polymorphen 
Flechtengattung Cladonia p. 118 Leipzig 189L 
