32 
talrikas oin hos C. islandica. De utgöras af smâ pa- 
piller, som äfyen här utgâ frân kortikalskiktet pâ det 
plat.tade skottets kanter, 60 100 fi i hüjd frân en 
bas pâ e. 75 fi : s diameter. I spetsen bâra de pyknider 
eller rudimentära sâdana. Konceptakelvâggarnes hy- 
fer bilda antingen direkt hapterens fästskifva eller 
växa vidare. * Sällan blir dock hapteren mer an 150 
fi lang. Den är i hufvudsak byggd som hos C. is- 
landica. Hyferna bli ofta bruna; de yttres vâggar 
starkare förtjockade och mera hyalina an de inres. 
Ofta bildar skottet under hapteren ett bredt vigg- 
likt utskott. 
Som hos C. islandica förenas skottkanternas flan- 
ker ofta genom hapter-anastomoser. 
Cetraria nivalis (L.) Ach. Äfven här Annas pâ 
flankerna papiller — c. 65 fi huga pâ en c. 120 ju i 
diameter hâllande basis — med pyknider eller rudi- 
ment af sâdana i sin spets. Papillerna med rudi- 
mentära pyknider utvâxa till spetsiga hâr af c. 225 
fi : s längd med utvândigt hyalina, förtjockade cellväg- 
gar och en inre centralsträng at mindre tjockväggiga 
bruna hyfer. Bâde pyknidbärarne och dessa hâr om- 
danas i spetsarne tili häftskifvor. — Frân bâlen ut- 
yâxer ofta under hapteren ett utskott. 
Mycket vanliga âro genom hapterer förmedlade 
sammanvâxningar mellan olika individ. 
Utvecklingshistorien af de ’’rhizinæ solidæ", hvilka 
Th. Fries (Lichenographia Scandinavica I p. 96 — 97) 
pâvisat hos mycket unga exemplar af nâgra Cctraria-ar- 
ter, bland dem just de tre nu behandlade, skulle vara 
mycket intressant att fâ utredd, särskildt ur synpunk- 
ten af deras fôrhâllande tili de hâr skildrade haptererna. 
(Forts.) 
