33 
Om Ribes rubrum L. s. 1. 
Af T. Hedujnd. 
Odling af röda vinbär är ej synnerligen gammal. 
För de garnie grekerna synas de hafva varit okända, 
och C. Koch uppgifver (Dendrologie I. p. 648), att 
nagon odling af röda vinbär i mellersta Europa ännu 
icke förekom under 1300-talet och kanske icke ens 
under 1400-talet. Säkert är emellertid, att vid mid- 
ten af 1500-talet funnos röda vinbär odlade i meller- 
sta Europa fran Frankrike och England ända tili 
Ungern. Fuchs omtalar 1542 (Fuchsius, De historia 
stirpium p. 662), att röda vinbär odlades här och där 
i trädgardarne omkring trädgardslanden och benämn- 
des af tyskarne Sant Johans treublin eller Sant 
Johans beerlin, emedan baren mognade vid mid- 
sommartiden eller Johannes döparens dag, och att de 
pa apoteken benämndes Ribes. I ett i Basel 1543 
tryckt arbete af Ruel (Ruellius, De natura stirpium 
p. 243) omtalas, att röda vinbär voro allmänna i träd- 
gärdarne och kallades af folket för krusbär fran 
andra sidan hafvet eller ” transmarina grossula ”, som 
Ruel pâ latin âtergaf benämningen. I början pa 1580- 
talet utkommo i Antwerpen tre botaniska arbeten af 
Lobei, Dodonæus och Clusius, af hvilka man far veta, 
att röda vinbär vid denna tid voro kända vidt och 
bredt i mellersta Europa. Enlig Lobei (Plantarum 
seu stirpium icônes T. II. 1581. p. 202) kallades de 
i Belgien Aelbesien, i Tyskland S. Johans Treu- 
bel eller Treublin eller Beerlin, i Frankrike Gfroi- 
selles rouges och Gfroiselles d’oultre mer, i 
England Ribes och Redde gooseberies. De svarta 
vinbären kallades i Belgien Swerte Aelbesien. Do- 
donæus lemnar (Stirpium historiæ pemptades sex sive 
libri XXX. 1583. p. 736) ungefär liknande, men 
nagot utförligare uppgifter. De röda vinbären, hvilka 
vid denna tid bland botainsterna äiven benämndes 
3 
But. Nut. 1901. 
