34 
Grossiilaria rubra och Grossularia transmarina , balla- 
des enligt sistnämnde författare: i Tyskland Sant Jo- 
hans treubel eller treublin eller beerlin, i Bel- 
gien Besiekens over zee, i Italien Vuetta rossa, 
i Frankrike Grosselets och Groiselles d’outre mer 
och i Böhmen Jahodi So Jana. I Ungern benämn- 
des de enligt Clusius (Rariorum aliquot stirpium per 
Pannoniam Austriam et vicinas quasdam Provincias 
observatarum Historia 1583. p. 119) apro tengöri 
zölö, som af Clusius öfversattes med uva marina mi- 
nor och torde hafva haft nâgot med den franska be- 
nämningen Groiselles d’outre mer att göra. l)a 
härtill lägges, att de röda vinbären under 1500-talet. 
äfven i England kallades Red beyond the Sea Goo- 
seberry och detta namn af Engelska författare (jmfr. 
Engl. Bot. ed 3. vol. IV. p. 42) uppgifves vara blott en 
öfversättning af det franska Groiselles d’outre mer, 
synes häraf framgâ, att man i Frankrike under förra 
hälften af 1500-talet och kanske redan i slutet af 
1 400-talet beflitade sig om vinbärsodling, och att kring- 
liggande lander därif'rän förskaffade sig en vinbärssort, 
som fransmännen benämnde Groiselles d’outre mer 
d. ä. krusbär frân andra sidan hafvet. Fransmännen 
hade alltsâ sjöledes förskalfat sig rôda vinbär till od- 
ling, men hvarifrân de erhâllit dem, omnämna ej 
författarne med ett ord. De blott öfversätta d’outre 
mer med transmarina , men lemna ingen förklaring 
öfver den egendomliga benämningen. Dà Linné om- 
kring 200 âr senare och efter honom Wahlenberg 
och andra botanister i nordliga Skandinavien funno 
rôda vinbär växande vilda i stör mängd, lag den 
förmodan nära till hands, att det var frân Norges 
kuster eller fjäll, som fransmännen erhâllit de om- 
nämnda röda vinbären. Nordmännen, som en gâng 
förr i tiden besökt norra Frankrike (Nordmandie), 
künde ju möjligen där ännu hafva nägon samfärdsel. 
En botanisk utredning af hithörande växter visar 
