36 
och östra Frankrike tili Schlesien och Kroatien i Oster. 
Redan Camerarius omtalar 1 588 (Hortus medicus, 
Francof. ad Moenam, 1588, p. 141) förekomsten af 
vildt växande vinbär i stör myckenhet i Sachsen mel- 
lan Dresden och Bautzen: ”Ribes vulgare baccis rubris, 
cujus magna copia sua sponte crescit in quadam sylva, 
media ferme via inter Dresdam et Budissinam ad fines 
Lusatiæ”. Man ma icke tro, att här föreligger en 
förvexling med Ribes alpinuni L., ty denna art var 
välbekant för Camerarius och beskrifves af honom 
under namn af Ribes sylvestre. — Det är därföre högst 
sannolikt, att odlingen af röda vinbär föregatts af 
kämiedom om de vildt växande vinbärens egenskaper. 
Ett stöd för detta antagande är uppgiften hos Ges- 
nerus, Horti Germanise, 1561, p. 236, att de vildt 
växande vinbär en i Berns skogar, dar buskarne blefvo 
ända till 1 1 j 2 aln höga, af bönderna kallades Reoz- 
beer, emedan de hjälpte mot hosta. Den första od- 
lingen af vinbär bestod alitsä temligen säkert däri, 
att man for att ega större och bekvämare tillgang pä 
bär, inflyttade buskar i sin trädgärd Iran närmaste 
vildmark, men att man under sin sträfvan att erhalla 
bättre sorter tog dem äfven langväga ifrân säsom 
Groiselles d’outre mer. C. Koch uppger äfven 
(Dendrol. I. p. 548), att röda vinbär för odling i 
Tyskland Ursprungligen togos österifran. En sträfvan 
efter att erhalla sorter med större bär var sannolikt 
äfven anledningen tili, att man försökte sig pä att 
odla den äfvenledes inom mellersta Europa utbredda 
R. petrceum coli., som har större, ehuru surare bär än 
andra i Europa vildt växande vinbärsarter med röda 
frukter. Ar 1561 omtalar Gesner (1. c. p. 295), att 
han i sin trädgärd inplanterat en sort röda viubär, 
som han funnit vildt växande i skogarne i Bern, där 
de af befolkningen kallades Reechbeere. Gesner 
benämnde densamraa Ribes sylvaticus '). Denna form 
') Ribes är hos do garnie fürfattarne oftast maskulinnm. 
