37 
var temligen lik de da välbekanta röda viubären och 
hade frukter, som voro lika beskalfade, men större. 
Af beskrifningen pä bladen framgär, att det var den 
med mycket sura frnkter försedda R. petrceum, han 
hade päträffat och inplanterat. Om frukternas smak 
nämner Gesner ingenting, men han tyckes glädja sig 
at sin inplanterade viubärsbuske, som ’’pulchre adhuc 
viret et longæ durationis spem facit”. Af Gesners 
uppgift om frukternas storlek hos R. petrceum i jäm- 
förelse med den allmänt odlade Ribes-iormen. framgär, 
att vinbären i trädgärdarne pä 1500-talet icke voro sä 
stora som hos de nu odlade vinbärssorterna, hvilka 
frambringa bär, som äro füllt lika stora som hos R. 
petrceum; hos nägra vinbärssorter (tillhörande R. sil- 
vestre ) äro de tili och med större. Att baren hos de 
odlade vinbärssorterna pä 1500-talet voro obetydligt 
större, än dâ de inplanterades frän vildmarken, fram- 
gär äfven af andra äldre författares uppgifter om 
bärens storlek hos R. petrceum i jämförelse med vanliga 
röda vinbär, förutsatt att bären hos arterna i naturen 
pa 1500-talet hade lika stora frukter som nu. Pä 
Alperna i Steiermark fick Clusius under sina resor 
genom Ungern, Osterrike och angränsande provinser 
i senare hälften af 1500-talet för första gangen se 
R. petrceum coli., och i sin beskrifning af denna Ribes- 
art, som han benämnde Ribes rubro flore (Rar. stirp. 
hist. p. 119), framhäller han, att icke blott bladen, 
utan äfven frukterna äro större än hos vanliga röda 
vinbär. Han uttalar äfven en förmodan, att en vin- 
bärssort, som odlades i en trädgard i Bryssel, var lik 
den art, han säg i Steiermarks Alper. Camerarius 
omnämner 1588 (Hort. med. p. 141) en röd vinbärs- 
sort, som hade rödaktiga blommor och större frukter 
än vanliga röda vinbär, och som han erhâllit frän 
ärkehertig Ferdinands trädgard i Insbruck. Yid mid- 
ten af 1600-talet beskrefs ater Ribes petrceum under 
namn af Ribes flore rubente Bauhinus & Cherlerus, 
