38 
Historia plantarum universalis, Tom. II, 1651, p. 98 
efter exemplar, som odlades i en trädgard i östra Frank- 
rike nära Belfort. Men i den utförliga beskrifningen 
nämnes ingenting om, att baren, äro större än hos de 
vanliga, grönblommiga röda vinbären, och med tvekan 
sattes den som synonym tili saväl Ribes rabro flore i 
Steiermark som den af Camerarius omnämnda Insbrucks- 
formen. hvilka af Bauhin i hans Pinax Theatri bota- 
nici (ed. 2, Basel 1671) benämnas Grossularia hor- 
tensis majore fructu rubro. Förklaringen tili, att ingen- 
ting nämnes om bärens storlek, torde emellertid vara 
att söka däri, att den form af vanliga röda vinbär, 
som hos Bauhinus & Cherlerus 1. c. beskrifves under 
namn af Ribes vulgaris acidus ruber , enligt den utför- 
liga beskrifningen tillhör en i mellersta Europa före- 
kommande elementarart ( R . silvestre ), tili hvilken bland 
nutida röda vinbärssorter de med de största frukterna 
(t. ex. Fay’s new red prolific) höra, och hvilken 
pâ 1600-talet alltsâ synes i trädgardarne hafva haft 
ungefàr sa stora frukter som R. petrceum. Hos den 
vilda formen äro de deremot mindre. 
En omständighet, som icke sa litet bidrog tili, 
att odlingen af röda vinbär sä jämförelsevis hastigt 
spred sig i mellersta Europa, var bärens användning 
som läkemedel, särskildt vid febrar. Röda vinbär som 
officinella omnämnas redan af Fuchs 1542, och nagot 
senare finner man dem i litteraturen äfven benämnda 
Ribes officinarum (Bauhinus, Pinax, ed. 2, p. 455). 
Vid spridning af deras odling torde stundom nägon mera 
bekant vinbärssort hafva letat sig väg tili langt af- 
lägsna orter, sasom den sannolika förekomsten af den 
franska Groiselles d’outre mer i Ungern tyckes an- 
gifva, dâ i mellanliggande länder nagot liktydigt namn 
icke förekommit. Som en följd af en hastigare spridd 
odling af röda vinbär i jämförelsevis sen tid är den 
omständigheten att betrakta, att de sakna ett eget 
namn, som tili stammen är lika inom de olika sprä- 
