43 
nacka in. fi., stora frukter hos sädesslageu, riklig eller 
tidig fruktsättning o. s. v. äro exempel pâ förän- 
dringar i en viss riktning, framkallade hos de odlade 
växterna genom of van antydda medel. Efter nâgra 
fâ generationer kan en större eller mindre förändring 
i nämnda hänseende astadkommas. men förändringen 
gar lika fort tillbaka, när de yttre förhällanden, som 
framkallat densamma, upphöra att verka. Aterslaget 
sker dock härvid icke pâ en gang utan i aftagande 
under de pâ hvarandra följande generationerna, för 
sä vidt förändringen försiggatt med iakttagande af 
urval under en följd af generationer. Äfven vid för- 
ändringar af detta slag gör sig nämligen ärftligheten 
gällande, om ock i ringa grad, och det är därföre 
möjligt — ehuru det ännu ej är tillräckligt pävisadt 
— att, om förädlingen fortgätt under en längre tid- 
rymd, den därunder framkallade förändringen ej kan 
fullständigt gä tillbaka, utan att egenskapen äfven 
med afseende pä det ärft-liga hos densamma undergätt 
en förskjutning i samma riktning som förändringen. 
Om sälunda baren hos alla för bärens skull od- 
lade vinbärssorter genom omsorgsfull odling och urval 
blifvit större, än de frän början voro, sä far man däraf 
ej draga den slutsatsen, att den olikhet i storlek, 
som bären förete hos olika vinbärssorter — äfven om 
de odlas under sä vidt möjligt bästa och lika förhäl- 
landen — skulle bero därpa, att de i olika grad va- 
rit föremal för urval. Da, som framdeles skall vi- 
sas, dessa olikheter ätföljas af andra hos blommor 
och blad, hvilka tydligen ej samtidigt varit föremal 
för urval, sä inses, att man vid bedömandet af bärens 
storlek hos en viss vinbärssort har att taga hänsyn 
icke blott tili yttre förhällanden, utan äfven tili vin- 
bärssortens art. Att de talrika vinbärssorterna förete 
en mängd olikheter i jämförelse med hvarandra, är 
nâgot, som en hvar lätt kan iakttaga. Om vi fort- 
farande uppehälla oss vid bären, sä skall man finna, 
