47 
tillhöra slägtet Biles. Härvid künde nägon invända, 
att dessa nu nämnda och alla andra vinbärssorter 
”blott äro varieteter af samma art”, emedan mellan- 
former finnas mellan dem. Da man i naturen finner 
tvänne i nägot afseende olika växtformer, sorn sammau- 
bindas af en serie mellanformer, och man vid närmare 
undersökning äiven finner, att olikheterna stâ i ett visst 
förhällande tili förändringar i omgifningen, kan man 
hafva berättigad anledning att draga den slutsatsen, 
att de olika formerna äro af yttre förhallanden direkt 
framkallade förändringar (modifikationer) af samma art, 
sa att frön insamlade af de olika formerna och sädda 
under lika förhallanden gifva upphof tili samma form. 
Att de olika vinbärssorterna icke äro former af detta 
slag, är alltför pätagligt. De äro sig lika tili blom- 
mans byggnad, bladens form o. s. v., hvar heist de än 
planteras, och äro äfven uppdragna ur frön under 
temligen lika förhallanden. Men en annan föreställ- 
ning kan ligga tili grund för nämnda pästäende, att 
alla dessa sorter äro ” varieteter” af samma art. Det 
har förr varit en temligen vanlig mening, att en art, 
inflyttad i en trädgärd, under fortsatt förökning genom 
frön sä smäningom började variera, hvarigenom efter 
hand skulle uppkomma en inängd hvarandra olika och 
likaledes varierande former (varieteter). De tili blom- 
mor, frukter och blad hvarandra olika formerna af 
krusbär, äpplen, päron o. s. v. skulle sälunda vara 
varieteter, som uppkommit genom längvarig odling 
af en frân vildmarken i trädgardarne inflyttad art. 
Det var hufvudsakligen pà en morfologisk jämförelse 
mellan de för närvarande i kulturen gifna formerna, 
som man stödde ett sädant antagande. Gör man ett 
försök att genom odling framkalla nâgon variation hos 
en i naturen förekommande elementarart — den ma 
för öfrigt vara sâ lik nägon eller nägra andra ele- 
mentararter, att den gifvetvis af mängen skulle ”an- 
ses” för blott en ”varietet” — , sä skall det nästan 
