49 
sig stamarterna utan att vara füllt identiska med dem. 
Mânga sâdana, i jämförelsevis sen tid uppkomna form- 
grupper med eller utan inblandning af stamarterna fin- 
nas för närvarande i vâra trädgardar 1 ). Att de nya 
formerna sedermera genom urval kunna fixeras, är väl- 
bekant, och framställningen af nya, fröbeständiga former 
pâ denna vag öfvas ocksä allmänt i hortikulturen. Men 
â andra sidan saknas icke heller exempel pâ, att en 
elementarart i kultur genom variation gifvit upphof 
tili en mängd former, af hvilka större delen utmärka 
sig genom fixerade karaktärer, sâvida de skyddas mot 
korsning. Som exempel kunna nämnas Phlox Drum- 
mondii Hook, och Oenothera Lamar ckiana 2 ). Möjli- 
gen hafva flere af vâra odlade växter förhällit sig 
pâ samma satt, sedan de börjat odlas. Detta är ej 
lätt att i hvarje särskildt fall afgöra, dâ det i alla 
tider varit brukligt att af växter, som pâ nägot sätt 
kunnat vara tili nytta, försöka i kultur införa flere 
liknande, som kanske skulle kunna vara i nagot af- 
seende bättre eller atminstone nagot litet olika dem, 
som förut anträffats. Pâ detta sätt har odlaren — 
tili en början omedvetet — föranledt uppkomsten af 
de ofvan omtalade, intrasslade formgrupper, som äro 
sa vanliga i vara trädgardar. Ty som regel gäller, 
att en frân början ren elementarart icke under nâ- 
gon kortare tidrymd genom odling förändrar sig och 
ger upphof tili flere former, sa vida icke nâgra när- 
*) Som exempel kunna nämnas: Tulpaner, Iris, Gladiolus , 
Canna. Krusbär , Âpplen , Päron, Bosor, Prunus, Tropæolum , Pen- 
séer, Begonia , Fuchsia, Auriklar, Verbena, Symphytum, Petunia, 
Salpiglossis , Calceolaria, Pentastemon, Dahlia , Chrysanthemum, 
Calendula m. fl. Det synes ej dröja länge, förr än en formgrupp 
mellan Nemesia versicolor Mey. och den nyligen införda Nemesia 
strumosa Benth. blir synlig i trädgardar. Bastarden dem emel- 
lan är fertil och lemnar vid förökning en brokig skara afkom- 
lingar efter sig, handelsträdgärdarnes nyhet ’’Suttoni”. 
2 ) Rörande uppkomsten af nya former, som leda sitt Ursprung 
frân den sistnämnda har H. de Yries lemnat väi’defulla upplysnin- 
gar nu senast i: Die Mutationstheorie I: 1, 1900. 
Rot. Not. mi. 
4 
