63 
pallidum har med afseende pä blommornas storlek, 
färg och yfctre form stör likhet med R. petrceum och 
R. bullatum. Foderbladen äro äfven tätt korthariga i 
kanten, ehuru nägot glesare an hos dessa. Blommans 
inre visar emellertid betydande afvikelser särskildt 
däri, att fruktämnet icke är koniskt inskjutande i 
blomman, och att stiftet blott npptill är klufvet i ut- 
spärrade, korta grenar. Till blommans byggnad kom- 
mer R. pallidum langt närmare R. scandicum och don- 
nes närmaste slägtingar, hvilka äfven utmärka sig för 
välsmakande bär. Att R. pallidum icke har nägon 
närmare slägtskap med R. bullatum och R. petrceum 
tyckes sälunda äfven ligga uttryckt i bärens smak; 
fruktsättningen är ocksä i olikhet med förhallandet 
hos dessa mycket god. F ran andra odlade vinbärs- 
sorter urskiljes R. pallidum i allmänhet lätt redan pä 
bladen, som äga spetsiga och smalare flikar och äro 
som unga of van rödaktiga. 
När R. pallidum började odlas och hvarifrän den 
intagits i kultur, är ännu obekant, da den otvifvelak- 
tigt har förvexlats med R. petrceum coli. Dietrich för- 
modade, att bade R. bullatum och R. pallidum , som lian 
beskref 1842 efter i Berlins botaniska trädgard odlade 
buskar, härstammade fran Kaukasus. Af R. bullatum 
har jag sett herbarieexemplar fran Alperna och Riesen- 
gebirge; men pä Kaukasus förekommer den sannolikt 
icke. Den i Berlins botaniska trädgärd odlade R. 
bolosericeum, som Dietrich samtidigt beskref, är en- 
ligt herbarieexemplar identisk med R. pubescens , af 
hvilken jag äfven sett herbariematerial fran Riesenge- 
birge och Alperna i Krain. Man künde däraf för- 
moda, att äfven R. pallidum vore hemma i mellersta 
Europas bergstrakter. Enligt ett i Kristiania botaniska 
museum förvaradt herbarie- exemplar, som särskildt ge- 
nom mindre rikblommiga blomklasar ej synes tillhöra 
den odlade rasen, förekommer R. pallidum pä Dovre 
vid Kongsvold. Möjligt är, att denna art äfven är 
