G9 
äro svarta! hafva de dock af manga författare för- 
vexlats med arter, som hafva röda bär. Förunderligt 
är det, att bland dessa författare Ledebour ocb Ma- 
ximowicz, hvilka bada förvexla dem med den euro- 
peiska R. petrceum coll., konsekvent undvika att tala 
om bärens färg. Ocb likasä oförklarligt är det, att 
Maximowicz för R propinquum , rörande hvilken ban 
uppger, att den bar röda bär, likväl upptager Pallas’ 
namn triste , ehuru Pallas rörande sin R. triste uttryck- 
ligen anger: baccæ parvce , nigræ , suceo atropurpureo 
repleto. 
Det skulle blifva alltför langträkigt att bär re- 
dogöra för den kritiska granskningen af alla de fel- 
bestämningar, som förekomma i litteraturen. Dessa 
framträda för öfrigt vid en närmare jämförelse mellan 
de i ’’conspectus” lemnade beskrifningarne, som äro 
gjorda dels efter lefvande material, dels efter herbarie- 
material, ocb den litteratur, tili bvilken jag hänvisar. 
Dels kan en författare kafva blifvit vilseledd af en 
otillräcklig beskrifning, dels har en jämförelse med 
herbariematerial blifvit för Üyktigt ocb ytligt utförd. 
Dessutom är herbariematerial utan unga blommor icke 
mycket upplysande. Som man tinner af de medde- 
lade synonymen, skulle man, ifall man fäste sig vid 
namnen bos författarne utan att taga hänsyn tili ma- 
terial och beskrifningar, lätt komma tili det résultat, 
att alla de under olika namn beskrifna formerna vore 
med hvarandra identiska. 
Af den i det föregäende meddelade jämförelsen 
mellan de odlade och de vildt växande formerna af 
R. rubrum s. 1. framgar alltsa: 
1) att i kulturen förekomma varieteter med bvita bär 
eller brokiga blad, hvilka tili följd af fysisk svag- 
het med svärigbet skulle kunna uppväxa i naturen; 
2) att frukterna bos länge odlade former äro större än 
bos de vilda; 
