81 
Den 3 nov. 1900. Stud. Odo Sundvik demonstrerade exem- 
plar af Nymphœa Candida X tetragova , förliden sommar insam- 
lade af honom i Walkeala socken i s. Savolaks. Lektor A. F. 
Mela meddelade i anledning häraf att han för nagra är sedan 
funnit denna hybrid i Kuopio-trakten ; ocksä vore densamma re- 
dan upptagen i 4:de upplagan af herr Mêlas Skolflora ( Kon - 
lukasvio). — Lektor Mela framlade typexemplar af de finska 
Nymphœa- arterna äfvensom exemplar af N. Candida v. ery- 
thropetala Mela frân Lapinlaks i n. Savolaks, N. Candida v. 
rosea Mela frân Wiborgstrakten och N. fennica v. colorata 
Mela frân Lapinlaks i n. Savolaks. — Aman. G. Lindberg re- 
dogjorde for sina undersökningar öfver de nordiska Montia - 
formerna. Resultatet af dessa framgär af följande öfversikt : 
Moniia fontana L. omfattar tvänne, 
1. subsp. minor (Gmel.) Frön l.i— (1.2) mm, med van- 
ligen matta, fint papillösa tjockväggiga skal. — Förekommer 
företrädesvis i fuktig sand, pâ àkrar etc. 
Var. civilians (Gmel 1 . Växten ofta grön Stjälk lâng- 
sträckt, knippen skaftade, fäblommig, frön st u ndom svagt glän- 
sande. — Förekommer vid källdrag, rinnan^e vatten o. d. st. 
2. subsp. lamprosperma (Cham.). Frön — -1 — mm med 
' 1.15—1.25 
stärkt glänsande, sliita, tunnväggiga skal. — Förekommer vid 
källdrag, pâ fuktiga stallen o. d, 
Var. boreo-rivularis Lindb. eil. är en form analog 
med M. minor var. rivularis. 
M. minor har en utprägladt sydlig utbredning. Den sy- 
nes vara allmän pâ kontinenten. Inom det finska floraomra- 
det finnes 31. minor alls icke, frân det öfriga Skandinavien 
hade föredr. sett exemplar endast frân Skâne. Till 31. 
lamprosperma. âter höra de finska och nordskandinaviska for- 
merna. Af v. boreo-rivularis fôrelâgo exemplar frân nâgra 
lokaler i mellersta Sverige och Karelska näset. — Prof. Th. 
Sælan uttalade sâsom sin âsikt att Ainus incana var. ß gla- 
bra Ax. Bl. icke vore nägon konstant varietet eller form, utan 
utgjordes af mer eller mindre glattbladiga rottelningar af 
gräal. Exemplar af dyliga telniugar förevisades. — Stud A. 
K. Cajander föredrog om Sibiriska lärkträdets ( Larix sibirica ) 
västgräns. Denna gräns sammanfaller i det närmaste med 
ostgränsen för Fenno-Skandia sâdan denna finnes föreslagen 
i Medd. XXVI pag. 184. Vid sin västgräns är Larix ett 
kalkälskande trädslag utan att dock vara absolut bunden vid 
kalk. Odlingar och isynnerhet svedjande hafva bidragit tili 
dess utbredning. Dess västgräns är icke nägon klimatologisk 
Bot. Not. mi. 
6 
