108 
tenkyrn efter G. Lindaus * 2 ) terminologi och en ’’ver- 
klebtes Filzgewebe” efter K. Starbäcks Septeringen 
af hyferna öfverensstäminer dock mer med Starbäcks 
’’langgestrecktes Filzgewebe”. Hyfväggarne svälla stärkt 
i vatten och KOH. Frau de ytliga hyferna utga tal- 
rika korta, hyalina här. — Ibland är hapteren vriden 
ett halft livarf omkring sin axel. 
Förgrening är mycket vanlig. Spetsens med 
hvarandra svagt förenade hyfer skilja sig i tvä, oftast 
ungefär jämnstora knippen, hvilka utväxa tili hvar 
sin gren. Förgreningen kan upprepas, sä att t. ex. 
hap ter er uppdelade i 6 eller Hera grenar ingalunda 
äro nägon sällsynthet. Ibland delar sig spetsen po- 
lytomiskt; jag har tili och med iakttagit en cilié, som 
i spetsen delat sig i 5 grenar. 
Btyferna i hapterspetsarne äro, som sagdt, svagt 
förenade med hvarandra. De äro här hyalina och 
tunnväggiga. Vid beröring med nägot föremal utväxa 
de och bilda hapterens liäftskifva. Denna är tvärt 
afsatt fran själfva hapteren och bildar en mer eller 
mindre rund skifva, fran hvilken tapplika utskott dels 
intranga i underlaget, dels radiera ut frän skifvans kant. 
Da vidfästningen är fullbordad, tilltager hapteren 
mycket hastigt i groflek och ofta äfven i längd. Da 
en ofäst hapter pä midten sällan är mer än 185 ju i 
diameter och sällan mer än 5 mm läng, kunna fästa 
hapterer bli 500 // i diameter och 10 mm länga. 
Ytterst ofta fästa sig haptererna icke pä under- 
laget eller i den omgifvande Vegetationen utan pa 
moderlafven själf. De kunna da fästa sig vid balfli- 
kar, hvarvid häftskifvan sammansmälter med dess kor- 
tikalskikt, en annan hapter, undersidan eller kanten 
af ett apothecium etc. Pä gamla, yppigt utbildade 
') Beiträge zur Konntniss der Gattung Gjrophora p. 28. Bo- 
tanische Untersuchungen S. SCHWENDENEK dargebracht. Berlin 
1899. 
2 l Discomyceten-Studien p. 10 — 13. Bihang till K. Sv. Vet. 
Akad Handl. Bd. 21. Afd. 3. N:o 5. 1895. 
