120 
omtalade fina borsten â grenarna. Dylika borst, fastän 
vanligen betydligt gröfre, förekomma däremot hos B. 
rubiginosa , ehuru den för öfrigt genom bladform, säg- 
ning, glandiüositet m. m. ställer sig betydligt mera 
afiägsen än B. graveolens Alla de anförda arterna 
torde ha utgätt frän canina- typen. Sa är äfven för- 
hallandet med B. caryophyllacea,. Förf. vill och kan 
ej närmare inga i utredning af. huru nära arten i 
ntlandet sammanhänger med B. coriifolia och B. glauca. 
I värt land ha inga oklara mellanformer iakttagits. 
Den svenska formen af B. caryophyllacea synes stä 
ganska isolerad och är synnerligen utraärkt. 
Som redan blifvit anfördt, kan jag dock ej iden- 
tifiera vâr form med nägon af de varieteter, jag kän- 
ner säsom uppställda af B. caryophyllacea. Den svenska 
formen karaktäriseras särskildt genom sina tunna, rent 
grüna smablad, sitt spensliga växtsätt samt genom 
blomskaft, som äro längre än de füllt utvuxna, run- 
dade- — elliptiska, medelstora nyponen. Frän vor. Za- 
lana (Wiesb.) , H. Bk. skiljes den äfven genom finare 
glandler â smâbladens undersida, större glabrescens 
samt â ryggen icke eller obetydligt glandelbärande 
f'oderblad. Frän varr. typica Christ och KUliasi Go- 
det afviker den vidare äfvenledes genom spensligare 
växtsätt, större, glattare, i fräga om glandulositet ej 
alldeles öfverensstämmande smablad. ä ryggen icke 
eller föga glandelförande foderblad samt betydligt min- 
dre skärmblad o. s. v. Jag kallar den nya variete- 
ten var. suecica och beskrifver den pä följande sätt: 
Var. suecica nov. var. 1 ) : Foliolis incrassis, pluri- 
mum 1.5 — 2 cm. latis et 1,7 — 3,5 cm. longis, ovalibus 
vel ovato-ovalibus, acuminatis, basi attenuatis — subro- 
tundatis, infra viridibus, ssepissime in nervis solum 
*) Dâ sättningen af denn» uppsats skedde, var varietetsnam- 
net nytt. men da uppsatsen ej intogs i Bot. Not. 1901 liäft. 1. har 
varieteten med samma namn och auctor hunnit publiceras i Sve- 
riges Flora af L. M. Neuman p. B66. 
