133 
Folia rosularia exteriora (f. 1,2) obovato-oblonga. bre- 
viter acuta vel obtusa, interiora (intermedia et in- 
tima) (f. 3,4) lanceolata — oblongo-lanceolata, breviter 
acuta, in petiolum longum attenuata, omnia, supra viri- 
dia, setulis sparsis, subtus cano-viridia, floccosa, pilis 
albidis obtecta. Scapi 1 — 3, sat tenues, 10 — 30 cm. 
alti, floccosi, sub involucro dense glandulosi, pilis raris 
— densis instructs Involucrum parvum, 7 — 9 mm. 
longum, 3 — 5 mm. latum, atro- vel griseo-virescens, 
ovoideum. Sqtiamœ 1,25 mm. latæ, glandulis nigris et 
pilis basi nigra ± densis dorso 4 floccoso vestitæ, ex- 
teriores breves, interiores lineari-lanceolatæ, viridi- 
marginatæ in apicem 4: floccosum parum coloratum 
protractæ. Calathidium 25 — 30 mm. latum, ante an- 
thesin nutans, flavum — citrinum. Ligulœ laterales vix 
laceratæ, late purpureo-vittatæ. 
Utraärkande for denna form äro de lânga stolo- 
nerna och de tämligen smâ blomkorgarna. En pâ- 
fallande yppighet karakteriserar växtens vegetativa 
delar. Sâlunda äro stolonerna icke blott ända till 46 
cm. lânga, grofva och greniga utan äfven talrika, i 
hvarandra intrasslade, bildande en sammanhängande 
matta. Denna püosella-îorm odlades i Örebro hösten 
1899, dâ bladrosetter med korta (7 — 8 cm.) stoloner 
utbildades. Följande âr utvecklades frân dessa blom- 
korgar, i det att korgskaft utgingo frân stolonspetsarna 
och frân bladvecken. En mängd nya stoloner utvâxte, 
som genom spädare stamdelar och blad lätt skilde sig 
frân dem under fôregâende host bildade. Dessa yng- 
sta stoloner växte ganska hastigt. De längsta voro 
den 7 juni omkr. 10 cm. lânga, den 13 16 — 18 cm., 
den 16 20 — 22 cm., den 20 20 — 28 cm. och den 22 
24 — 26 — 30 cm. Den 28 juni befanns en stolon 
vara 36 cm. och den 8 juli matte de längsta stolo- 
nerna pâ de 4 odlade ständen 36 — 40 cm. 
Afven i afseende pâ rosettbladen kunde samma 
yppiga växtsätt iakttagas. Hvart och ett af de od- 
