161 
Lindbergh H., Enumeratio plantarum in Fenno- 
scandia orientali sponte et subsponte nascentium. För- 
teckning öfver ormbunkar och fröväxter vildtväxande ocb 
forvildade i Finland och angränsande delar af Ryssland. An- 
tagen af Helsingfors botaniska bytesförening. Helsingfors 1901. 
79 s. 8:o 
Denna förteckning är uppställd efter Ascbersons och 
Græbners' Fl. Nordostdeut. Flachl. med en bel del synonymer 
utsatta, och värdena variera frân 1 till 10. 
Bland de upptagna växterna märka vi t. ex.: Spurga- 
niurn affine -f- minimum, min. + muticwm. Ritppia mari- 
tima ß brevirostris Agardh (brachypus J. Gay). Carcx di- 
occa + incurva (Deinbolliana). Salix Lapponum + rolundi- 
folia. Actœa ergthrocarpa + spicata. Potcntilla argentea f. 
perincisa Borbas och f. per divisa B. Alchimilla color ata, stri- 
gulosa och micuns Buser. Cornus sibirica Lodd. Polcmo- 
nium liumile (med var. pulchcllum). Euphrasia Fennica ß 
brrvidens Lindb. fil. 
Karsten, P. K., F inlands Basidsvampar i urval. 
186 s. 8:o, 9 tafl. 
Detta arbete är n:o 1 af de "Floristiska Ilandböcker för 
nybegynnare”, som Societas pro fauna et dora fennica börjat 
utgifva. Öfver de svenska s van i par ne hafva vi redan ett 1 i k- 
nande arbete i Krok & Almquists Svensk Flora II, men i 
föreliggande arbete äro beskrifningarne nagot utförligare, 
karaktärerna vid öfversikterna ej alltid hemtade frân samma 
organ. Detta jemte figurerna gör att arbetet kan finnas an- 
vändbart äfven för dem, som hafva den svenska üoran, men 
sakna de större specialarbeten, som förf. utgifvit. 
Wettstein, Rieb. R. V, Handbuch der Systema- 
tischen Botanik. 1 Bd. Mit 762 Fig. Wien 1901 Franz 
Deuticke. — 7 K. 
Förf:s afsikt med denna handbok är att lemna en möj- 
ligast kort öfverblick öfver växtrikets formrikedom med sär- 
skild hänsyn tili var kännedom om den fylogenetiska utveck- 
lingen. Därför framli alias hufvudsakligen de i utvecklings- 
historiskt afseende viktiga typerna. 
I den 48 sid. upptagande inledningen berör hau prin- 
ciperna och metoderna för den fylogenetiska Systematiken 
samt de systematiska enheterna. De yngsta enheterna, som 
ädagalägga sitt Ursprung frân en art genom ännu existerande 
öfvergangsformer, benämner han underarter (hos de odlade 
kallas de ofta racer). Varieteter bero pä hos enskilda in- 
divid uppträdande, af yttre agentier förorsakade, icke eller i 
