168 
{inner man ofta rester af Rhizocarpons kortikal - 
lager. 
Nâgot röfvande af Rhizocarpons gonidier pâ satt, 
som uppgifvits förekomma hos Artlirorhaphis , eger sä- 
ledes icke ruin. Uppenbarligen hafva vi att göra med 
en skorplaf af vanlig byggnad, som for ett parasitiskt 
lefnadssätt. 
Oaktadt gonidierna hafva ett annat Ursprung an 
hyferna, tvekar jag icke att betrakta en laf biologiskt 
soin en organism. Lecanora atriseda är dâ biologiskt- 
fysiologiskt att jämföra med de klorofyllförande para- 
siterna bland fanerogamerna. Som bekant hafva Hera 
af dessa, t. ex. vissa Euphrasier och en del Loran- 
thacéer, anpassat sig för en enda värdplantart. Det- 
samma är fallet med Lecanora atriseda ; hon är en 
monotrofisk parasit. 
Parasitism liar emellertid ansetts strida mot be- 
greppet laf. Och ännu ar 1896 är det med mycken 
tvekan, Zukal omnämner en parasitisk laf. For att 
lugna sitt oroliga samvete tillägger hau: ’’Die Mög- 
lichkeit der Existenz parasitischer Flechten darf nicht 
so ohne weiteres von der Hand gewiesen werden”. 
Min uppsats, som först 1895 blef öfversatt tili tyska, 
var da näppeligen bekant för lionom. 
Dot var dock icke antagligt, att Lecanora atri- 
seda i biologiskt-fysiologiskt hänseende skulle stä all- 
deles ensam bland lafvarna. Redan i min ofvau 
nämnda uppsats papekade jag, att Lccidca intumcscens 
(Flot.) förhäller sig pâ samma sätt. Att den i sin 
förekomst är blinden vid Lecanora sordida (Pkrs.), 
var föröfrigt redan förut framhället. Nagon närmare 
undersökning af, huru förhällandet mellan Lecidean 
och Lecanoran gestaltade sig, hade dock icke förut 
företagits. 
I en större afhaudling med titeln ’’Die Protro- 
p>hie, eine neue Lebensgemeinschaft” tog är 1896 den 
bekauta Stettiner-lichenologen dr. A. Mjxks frägan om 
