171 
Under de lichenologiska exkursioner, jag under 
de senaste âren haft tillfälle företaga, har jag lyckats 
pâvisa ett par monotrofiskt parasitiska lafvar, om 
hvilka ännu ingenting pnblicerats. En sadan är Lc- 
cidea cyanea (Ach.) [= L. cyanea a tcsselata i Th. M. 
Fries’ Lickenographia scandinavica). Atminstone i 
södra och mellersta Sverige slâr denna art sig alltid 
ned pâ bâlen af Lccanora cinerea (L. ), der den utbreder 
sig likformigt at alia sidor och bildar runda, större 
eller mindre fläckar. Till färgen liknar Lecidea-bâlen 
nästan fullständigt Lecanoran, sa att man vid ett yt- 
ligt betraktande knapjit kan säga hvar den ena bör- 
jar och den andra tar vid. Men Lecanora-bâlen inne- 
hâller en lafs}'ra, som med kalilut bildar mikroskopiska, 
lânga, nästan nâlformiga, nâgot i rödt stötande kri- 
staller, hvilka göra, att den färgas smutsigt blodröd 
af kalilut (”KOH addito sanguineorubescit”, som det 
heter i lichenologiskt systematiska arbeten). Denna 
syra sakuas hos Lecidean, som tili följd deraf icke 
visar nâgon kalireaktion. Afven med afseende pâ 
medullarhyfernas kemiska sammausättning äro de bäda 
arterna hvaraudra olika. Hos Lecidean färgas hy- 
ferna, i synnerhet medullarhyferna, bla af jod-jodka- 
lium, hvilket deremot icke är fallet med Lecanoran. 
Ännu ett annat exempel lemnar Lecidea tenébrosa 
Flot., hvilken begagnar sig af Rhizocarpon geographi- 
cum (L.) som värdväxt. Afven här gör hyfernas 
olika jodreaktion det möjligt att följa parasitons fram- 
trängande i värdväxtens inre. 
Till samma kategori af parasitiska lafvar torde 
böra räknas Arthrorhaphis flavovirescens (Borr.). Som 
bekant förekommer denna växt städse pâ bâlen af 
Sphyridiwn byssoides (L.); och man har för nâgot öf- 
ver 25 är sedan uttalat den äsigten, att han förstor 
dess hyfer och tillgodogör sig dess gonidier. Yi skulle 
enligt denna asigt här hafva framför oss det egendom- 
iga förhallandet, att en alg, som kommit i beroende 
