183 
ningen tydligt visar, skroflig och sammanflytancle med 
ojemn och anfrätt y ta. Det al Vuillemin afbildade 
exemplaret representerar, kort och godt sagdt, ej en 
typisk ansvällning vid ett dylikt âldersstadium utan 
hör snarare uppfattas sâsom en redan at förstörelse 
hemfallen knölbildning, just sâdan som förekommer 
hos moderväxter af högre alder, sâdana som F. v. 
Müller omtalar i sin Eucalyptographia sâsom karak- 
teristiska för äldre träd af särskild E. globulus, E. 
viminalis , E. goniocalyx och E. amygdalina , och som i 
rnera fortskridet stadium slutligen kunna under vissa 
fall förorsaka dessa träds slutliga undergang *). 
Àfvenledes bör framhâllas, att Yuillemin ej följt 
svampens utveckling frân det ögonhlick, dâ densarama 
ingriper inficierande pa den plats, der sedermera svulst 
uppstâr, ej heller genom infektion direkt framkallat dy- 
lik svulstbildning, hvilket ju i hvarje fall borde haft füllt 
bevisande kraft. Sâdan framställningen nu föreligger 
är visserligen pâvisadt, att svamp förekommer i sagda 
ansvällningar, men ingaluuda att densamma är den 
verkande orsaken tili ansvällningsfenomenet. Svam- 
pens närvaro kan tili sin förekomst. och verkan vara 
sekundär; men den är ingalunda bevisad sâsom primär 
eller den egentliga sjukdomsorsaken. Svampen pä- 
skyndar heit enkelt ansvälluingarnes deformering, 
sedan denna af heit andra orsaker en gâng börjat in- 
träda. För att bevisa detta hade erfordrats annat ocln 
mera öfvertygande bevismaterial än det Yuillemin lem- 
nat, sä intressant detta för öfrigt i sig sjelf än är. 
Den af mig uttalade uppfattningen 1 föreliggande 
fraga är ingen annan än den, soin bland vä,xtpatologerna 
i det närmaste enstämmigt fastslagits sâsom den riktiga 
med hänsyn tili masurbildningen öfver hufvud. Ma- 
surknutoma, sadana jag lärt känna dem lios Eucalyptus , 
stämma i heia sin yttre och iure Struktur och i sitt upp- 
‘) Mueller v. F., Eiiöalyptos:raphia, 1879 --84. Äfvon cn- 
ligt skriftligt meddelande frân v. Mueller sjelf. 
