189 
de sâsom försöksobjekt använda Eucalyptus-arterna, 
hvilken visât sig särdeles tacksam for uppgifvet au- 
damâl, nemligexi E. globulus. 
Om E. globulus firmes antecknadt, att de i grus- 
jord uppvâxta plantorna till en början utvecklades 
kräftigt, men smâningom försvagades, egde ringa gren- 
ocb bladbildning ocli ett utseende, som i allmanhet 
taget tillkännagaf nedsatt växtkraft. Efter försök^ts 
afslutande visade sig äfven rotsystemet genom sina 
länga jemförelsevis spensliga rotträdar och svaga för- 
grening föga lifskraftigt. Af de 5 exemplar, som in- 
gingo i nämnda försöksserie, hade de tvenne i 4:de 
aret knölliknande ansvällningar icke blott i det ne- 
dersta utan äfven i det närmast deröfver befintliga 
bladparets vinklar. Hos de tre andra försöksexemplaren 
hade det ena tvenne väl utbildade ansvällningar, det 
andra endast en sâdan och ett tredje en svag an- 
sats tili ansvällning i ena vinkeln hos det nedersta 
bladparet. Anmärkas bör, att nedersta bladen redan 
affallit, men att ärren efter de affallna bladen lätt mar- 
kerade de olika bladparens ursprungliga plats. 
I satnma försöksserie funnos plantor, uppvâxta i 
lerjord. Af dessa hade 8 exemplar hällit sig vid lif 
med en växtenergi, som obestridligen var bättre an 
den grusjordsplantorna künde uppvisa De öfverjor- 
diska delarna saväl som rotsystemet var dock längt 
ifrän sä väl utbildadt, som man künde vänta af en 
sä pass intensivt tillväxande art som E. globulus. Ocksâ 
hade tvenne af de tre exemplaren en ansvällning strax 
öfver ärret efter det ena af de bortfällua bäda bladen 
i understa bladparet. Det tredje exemplaret hade â 
samma ställe en väl utbildad knöl och en i ansätt- 
ning stadd sädan öfver motsatta bladärret. 
4 exemplar af E. globulus hade inom samma 
serie af försök inplantats i dyjord. De voro äfvenle- 
des förhallandevis svagt byggda och svagare än de 
i lerjord inplantade exemplaren. Samtliga hade knö- 
