192 
teelse, soin lika ofta och lika regelbundet biudes tili 
nedersta bladparen eller bladärren och kunna under 
omständigheter och â växtens mera fortskridna utveck 
lingsstadier upprepas äfven öfver liögre upp befintliga 
bladpar eller bladärr. 
Forhällandena belysas emellertid äunu bättre och 
fullständigare, om vi gripa direkt in i de olika växt- 
individens naturliga utveckling och pâ sä satt ästad- 
komina stagnation i växandet af mer eller mindre ge- 
nomgripande natur. Sälunda har jag âr efter är och 
gäng efter gang aflägsnat knoppar och blad eller gre- 
nar a nâgon bestämd utvald stamdel af unga plantor. 
Afvenledes har jag vid tillfällen afskurit större eller 
mindre delar af toppen och ibland heia kronan ned 
pâ hufvudstammen. Den ständiga följden af dessa 
mekauiska ingrepp pâ vissa arter, bland hvilka jag 
särskildt vill nätnna E. globulus , E. viminalis ) E. ro- 
strata , E. citriodora, E. leucoxylon m. fl., har varit ansväll- 
ningar. Denna afsigtligt utförda, pâ olika satt varie- 
rade stympning har tillämpats icke blott pâ yngre 
plantor utan äfven pâ äldre exemplar och med mycket 
fä undantag har densamma haft tili päfoljd ansvällnin- 
gar nedifrân uppât, frân första bladparets fästpunkter 
räknadt, och oftast fiera och större ju starkare ingreppet 
varit och ju kraftigare växtkraft de angripna växtin- 
dividen för tillfället egt. I de fall, der knölansväll- 
ningar förut funnos, tillväxte dessa starkare och nya 
tillkommo. Ej sä sällan följde härpä en skottbildning i 
större eller mindre omfattning, hvilken öfvertog tillväx- 
ten, när hufvudstammen heit bortskurits. Vid bortskär- 
ningen af knoppar, blad eller stamdelar â grenar har 
det mer än en gâng lyckats mig framkalla knölar vid 
den läderade grenens bas, säledes längt upp pâ hufvud- 
stammen. I ett par enstaka tillfällen har det lyckats 
mig framkalla ansvällningar redan under första âret 
i hos E. Stuartiana samt hos E. citriodora ); i vanliga 
