207 
med nämnda form har den rel. tjocka blad (1 mm.) 
med styf, stickamde spets samt torra, gulaktiga slidor 
vid basen. G. Wahlenberg har i sin Flora suecica 
(1824) förut namngifvit denna form. Han kallar den 
F. ovina y curvula och anför följande karaktär: 
’’foliis glaueis crassioribus curvulis” och om förekomsten 
”in Oelandiæ campo Alfvaren dicto copiose”. Dessutom 
anför Wahlenberg frân Alfvaret F. ovina ô cæsia. 
Denna form är tydligen F. ovina var. ölandica Hac- 
kel, sâsom framgâr af diagnosen : ’’foliis canaliculatis 
glaucis” och af anmärkningen : v y tantum differt foliis 
sed ô non solum folia latiora verum etiam spiculæ 
paullo majores, adeo ut diversam speciem forsan non 
immerito constitueret”. Watilenberg upptager äfven 
en Festuca glauca, som karaktäriseras: ’’foliis omnibus 
filiformibus culmisque angulatis rigidis glaucescentibus, 
ligula biaurita, panicula. patente, spiculis aristatis lan- 
ceolatis. Culmus sæpius bipedalis, crassitie fili validio- 
ns. Spiculæ quatuor lineas fere longæ, glumis ses- 
qui-tertiæ lineæ longitudinis”. Denna beskrifning pas 
sar alldeles in pâ den i synnerhet pâ de skânska flyg- 
sandsfälten här och dar förekommande Festuca ovina 
var. glauca. Visserligen anföres den icke härifrän, 
men väl frân Torhamn i Blekinge (”in scopulis mari- 
timis passim ut Blekingiæ ad Torhamn etc.”), dar just 
denna varietet växer, fastän icke pâ strandklippor 
utan pâ flygsand. Saväl Festuca ovina var. glauca 
subvar. curvula som Festuca rubra var. ölandica kunna 
uppfattas som dvärgformer, resp. af Festuca ovina var. 
glauca och Festuca rubra. I Lunds Bot. Museums sam- 
lingar finnes ett exemplar af Festuca ovina v. glauca, 
som uppgifves vara taget pâ alfvaret, men da jag 
fann Sandkorn mellan slidörna, sa betviflar jag, att 
det vuxit pâ det egentliga alfvaret. 
Ophioglossum vulgntum. 
Karlskrona d. 20 April 1901. 
