213 
mer genom sina upptill glatta karpeller och den rost- 
gula färgen a blomskaftets, foderbladens och fruktfä- 
stets trikom. - — Den nämnda färgen förutsätter en an nu 
mörkare harbeklädnad hos den andra stamarten. B. 
nivalis L., med hvilken en viss habituel likhet före- 
finnes, kan emellertid icke ifrâgakomma sâsom sädan, 
detta redan pâ grund deraf, att fruktfästet hos denna 
art är fullkomligt glatt. 
Af B. sulphureus har jag sett exemplar insamlade 
af Lalin pâ samma fyndort som den ifrâgavarande 
växten. Hvad B. auricomus beträffar, sä förekom- 
mer den pâ en mängd stallen i det arktiska Norge, 
och af Norman *) är den antecknad äfven frân en punkt 
i Lyngen. Det kan väl derför antagas som sannolikt, 
att ocksâ denna art förefunnits pâ platsen. 
Hos en korsningsprodukt utaf tvänne sä pass 
skilda arter som B. auricomus och B. sulphureus vän- 
tar man, att den sexuella reproduktionsförmägan är 
väsentligen reducer ad. Detta har ocksâ visât sig 
vara fallet. Af pollencellerna äro 90 — 95 % impo- 
tenta, i det att plasmainnehallet saknas. Hos de 
allra fiesta är dessutom diametern ej hälften, mycket 
ofta ej ens fjärdedelen sa stör som hos de tili utse- 
endet normala; volumen är saledes oftast mängfaldigt 
mindre, hvilket angifver att cellernas utveckling af- 
stannat redan i ett mycket tidigt stadium. — Hos 
de undersökta, frân .4 olika fyndorter härstam mande, 
exemplaren af B. sulphureus är pollenet tvärtom tili 
75 à 98 % normalt, och hos B. auricomus är det, 
om ocksâ ej pâ längt när sä väl utbildadt som Jung- 
ner * 2 ) efter undersökning af ett fatal blommor angif- 
ver, dock i hvarje fall bättre än hos de här ifrâgava- 
rande bastard- exemplaren. — Frösättningen har ej 
kunnat undersökas. Densamma pâverkas dock i all- 
') J. M. Norman, Norges arktiske Flora. I. Speciel Plantegeo- 
grafi, l:ste Del, sid. GO. — Kristiania 1894. 
2 ) J. R. Jungner, i Botan. Notiser 1894, sid. 1G‘2. 
