221 
tisstärkelse, skall man finna, att här och hvar i ’’col- 
ler na” kunna ligga sä stora stärkelsekorn, att de ut- 
fylla nästan heia rammet. 
Det är af dessa försök tydligt, att här ej kan 
vara frâga om cellrum, som fyllas af vatten vid fukt- 
ning. Pa tunna tvärsnitt genom spritmaterial kan 
man ocksa iakttaga, att fjällen besta af ett skikt ska- 
lar, som vända öppningen utat och den utbuktade 
bottnen inât mot bladets epidermis (tig. 1 a). Tvär- 
snitt genom yngre fjäll visa, att bottneu i dessa ska- 
lar är dubbel, i 
det cellernas stärkt Fi(J.2. 
utbuktade ytterväg- 
gar infallit (fig. 2 
a. Cellen a, eger 
däremot utbuktad 
yttervägg). Pa al- 
dre fjäll sluta cel- 
lernas ytterväggar ^ 
sä tätt intill inner- 
väggarne, att skâ- 
larnes botten merän- 
dels synes enkel. 
Huruvida det i skâlarne upptagna vattnet ledes 
vidare in i bladet genom trikomets fot, är en frâga, 
som taller atom ramen för föreliggande undersök- 
ningar. 
For en rätt uppfattning af fjällens liksoin äfven 
klyföppningarnes byggnad är en undersökning af de- 
ras utveckling nödvändig. Af dessa undersökningar 
mä här blott meddelas, att de delningar, som triko- 
mets urmodercell undergar, innan dess modercell är 
bildad, mycket erinra om de delningar, som klyföpp- 
ningens urmodercell undergar. Den hufvudsakliga 
skilnaden ligger däri, att delningarne i förra fallet 
äro flere. Det torde dock vara förhastadt att af denna 
