224 
som till största delen torde vara vatten, intorkar. Och 
det är med all sannolikhet här\id, som de yttre väg- 
garne, hvilka äro tunnare an de iure, dragas in, sä 
att de komma att ligga intill de iure väggarne. När 
de slangformade cellernas membraner bopf'alla, upp- 
komma de trâdlika veck, soin oregelbundet utstrâla 
Iran fjällens kanter och adhärera vid bladets epidermis. 
Pâ samma gang de slangformade cellernas hop- 
fallna membraner fästa fjällens kanter vid bladytan, 
bidraga de äfven till att öka fjällens vattenuppta- 
gande yta. 
3. Ett par afvikande former af Succisa pratensis. 
Af G. W. F. Carlson. 
For ett par âr sedan sysselsatt med studier öf- 
ver Upsala botaniska trâdgârds Voler ianaccœ och Fip- 
sacaccœ, öfverraskaaes jag af att paträffa tvefme for- 
mer af Succisa pratensis , hvilka pâ ett synnerligen 
märkbart sätt skilde sig frân alla andra af mig sedda 
former af denna växt, och af hvilka atminstone den 
ena hade ett sa främmande utseende, att det fordra- 
des en noggrann granskning af de i systematiska ar- 
beten för släktet Succisa och dess 3 à 4 arter upp- 
tagna karaktererna för att öfvertyga mig om, att jag 
här verkligen hade att göra med Succisa pratensis 
Moench. De bäda formerna kunna karakteriseras pâ 
följande sätt: 
1) Forma capitulis numer osiorïbus^pedunculis capitu- 
lormn nonnullorum brevissimis recedens. — I toppen af 
hvarje bladbärande skott ett antal dichasialt anordnade 
blomhufvud, oftast 7 tillsammans, af hvilka det tili 
hufvudaxeln hörande med 5 — 8 cm. längt skaft, de 
öfriga pâ mer eller mindre förkortade axlar, de fiesta 
nästan oskaftade, hvarigenom de komma att sitta när- 
made intill hvarandra; ofta ocksâ frân bladvecken ut- 
gäende blomhufvud, ensamma eller 3 tillsammans, af 
Bot Kot. 1M1. 
