227 
Om sträfvan efter enhet i den växtgeo- 
grafiska nomenklaturen. 
Af Alb. Nilsson. 
V id det ifriga arbete, som under de senaste ar- 
tiondena ägt rum pa det växtgeografiska omradet, bar 
bristen pa öfverensstämmelse i själfva framställnings- 
sättet bos olika författare mer ocb mer framträdt ocb 
i samband bärmed har äfven behofvet af större enbet 
bärutinnan allt mera gjort sig gällande. 
Yid den internationella geografkongressen i Ber- 
lin 1899 framhöll Warbueg 1 ) den oklarbet detta med- 
fört i fraga om uppfattningen af växtsamhällena ocb 
deras gruppering och pa hans förslag valdes en ko- 
mité af berliuerbotanister med uppdrag att utarbeta 
förslag tili en enbetlig nomenklatur för växtsamhällena. 
Yid den i samband med världsutställningen i Paris 
1900 hallna internationella botanistkongressen upptog 
Flaiiault 2 ) frâgan om en växtgeografisk nomenklatur 
fran mera allmän synpunkt. Den oreda som upp- 
kommit genom att samma term bos olika författare 
erhallit olika omfattning ocb stundom tili ocb med 
beit olika betydelse är sä stör, att man understundom 
far nöja sig med en ungefärlig föreställning om, hvad 
en författare menât, i stället för att erhalla ett klart 
begrepp härom. Klarbeten, grundviikoret för hvarje 
framsteg, skulle bögst väseutligt vinna, om man künde 
ena sig om att alltid använda samma, eller i olika 
spräk motsvarande, namn pa växtgeografiska enheter 
af samma slag ocb af samma rang. Det allmänna 
problemet som skall lösas blir salunda: 
1 . hvilka olika slag af växtgeografiska enheter kunna 
lämpligen urskiljas; 
’) Warburg, Einführung einer gleiclimässigen Nomenclature 
in der Pflanzengeographie. — Englers Bot. Jahrb. 29 (1900).- 
2 ) Ch. FlahaULT, Projet de nomenclature phytogéographique 
— Congrès international de botanique à l’Exposition Universelle 
de 1900, Extrait de Compte-rendu pp. 427 — 450. 
Bot. Not. 1901. 
17 
