231 
falla med de botaniska provinser, i hvilka Finland 
blifvit indeladt. Användningen af termen provins 
torde dock stöta pâ vissa svârigheter, särskildt att 
Enoler använder provins i betydligt vidstrâcktare be- 
märkelse (— domän) och att användningen i vissa fall 
torde komma i kollision med det historiska begreppet 
provins. Skulle kommande undersökningar t. ex. visa 
lämpligheten af att uppställa ett skânskt distrikt, kom- 
mer detta med all säkerbet icke att sammanfalla med 
provinsen Skâne i det att âtminstone norra furubyg- 
den blir dârifrân utesluten. 
För den minsta topografiska enlieten — station 
— hvarmed fôrstâs hvarje omrâde som erbjuder vâx- 
ten öfverensstämmande lifsbetingelser, har i svenskan 
varit använd termen station (t. ex. Elias Fries 
1856 , Zetterstedt 1863 ), ett vanligt uttryck är äfven 
växtlokal, men mest betecknande torde vara Standort 
(Norrlin x ) 1871 ). 
Jämte ofvannämda , termer beböfs en term för 
att uttrycka böjdbälten pâ fjällen ocb djupbälten i 
bafvet. Ofta användes bärför region, men fixeras derma 
terms betydelse pâ ofvan anfördt satt, mäste en annan 
term användas. Flahault föreslar zon, bvilken term 
i svenskan redan finnes använd i denna betydelse t. 
ex. af v. Post och Zetterstedt * 2 ). En olägenhet är 
emellertid att termen i fysiska geografien af gammalt 
vunnit burskap för de stora klimatzonerna. Flahault 
undviker därför termen i sistnämda bemärkelse ocb 
använder i stället ’’groupe de régions” t. ex. tein- 
pererade regiongruppen. 
*) J. P. NORRLIN, Bidrag tili sydöstra Tavastlands flora — No- 
tiser tili sällsk. pro fauna et flora fennica förliand. 11 (1871), 
2 ) I annan bemärkelse användes termen af Hult. [Vedväxter- 
nas utbredning i Finland. — Meddel. fran geogr. fören. 3 (1896) |, 
da han efter vedväxternas utbredning indelar Finland i fyra zoner 
(= skift enligt ofvan anförda terminologi). Onskvärdt synes mig 
att vid mossundersökningar utbyta termen zon i björkzon, furuzon 
etc. mot annan term t. ex. lager. 
