233 
om smärre samkällen alltid anges, till kvilket större 
samhälle eller samkällsklass de höra, vare sig man för 
dessa smärre samkällen använder termen samkälle el- 
ler väljer annan term t. ex. samkällsform eller bestand. 
Samkällsklasserna kunna ordnas i ekologiska (pa 
svenska icke : ökologisk eller oekologisk) serier t. ex. ky- 
drofyt- ock xerofyt-serien o. s. v. 
Som den mäst omfattande biologiska enketen 
framställer Flahault type de végétation, grupper 
af växtsamkällen, som bilda en större enhet därigenom 
att de sta under inflytande af ett herskande samkälle 
(motsvarande v. Post’s vegetationsgrupper) t. ex. barr- 
skog, i den betydelse detta ord kar i den allmänna 
uppfattningen, innefattar icke klott barrskogssamkället 
utan som ka.raktäristiska beständsdelar i vart land ofta 
äfven klippsamkällen, mossar ock kärr. Att barrsko- 
gen pa detta sätt uppfattad bildar en biologisk enket 
framgar däraf, att skogen i väsentlig grad inverkar 
pa de underordnade samkällena. I vidsträcktare be- 
märkelse framträda dessa enheter som landskapstyper, 
för sä vidt landskapet erhaller sin prägel af bestämda. 
växtsamkällen. Det nordsvenska skogsomradets skilda 
delar karaktäriseras sälunda af björkskogslandskap, 
tallskogslandskap, granskogslandskap eller barr-(bland)- 
skogslandskap med de respektive skogarna som ton- 
gifvande samkällen. Inom det sydsvenska omrädet 
kunna urskiljas: barrskogslandskap (= skogsbyggder), löf- 
skogslandskap, kedlandskap ock kulturlandskap (van- 
ligen motsvarande slättbyggder), med respektive barr- 
skog, löfskog, ljungkedar ock odlade fait som karak- 
tärssamkällen. 
Utom ofvan bekandlade växtgeografiska begrepp 
Annas manga andra, om kvilka det vore önskvärdt 
att vinna enigket, t. ex. i sättet för bestämmandet af 
växternas, särskildt trädens köjdgränser, betecknings- 
sättet för växternas förekomst, fastställandet af feno- 
logiska ärstider o. s. v. 
