236 
got senare den rödbruna f 'Argen. Önskligt vore, om 
Botauister, soin Aro i tillfalle därtill, ville ägna upp- 
märksamhet ât denna egendomliga vAxt och undersöka, 
huruvida ej blommande exemplar af densamma kunna 
anträffas äfven vid Hvellinge strand. Sâsom framgâr 
af Kroks uppsats i Bot. Not. 1899 sid. 142, Ar den 
i allmänhet steril äfven i Finnmarken, ehuru man dar 
ntan svârighet, i S 3 7 nnerhet vid Varangerfjord, antrAl- 
far blommande exemplar. 
VAxtens liittills kända sj'dligaste fyndorter Aro 
Grönland ocli Laurenceön, strax söder om Berings- 
sund. I Europa Ar dess förut kAnda s} 7 dligaste vAxt- 
plats Herö, södra Nordlanden, omkring 66 ° n. br., 
sälunda ett par grader nordligare. Genom dess före- 
komst vid Öresund har dess sydgrAns inom Skandi- 
navien alltsä ityttats omkring 10 ° sjulligare. 
Inom samma orarade funnos Äfven atskilliga GI 3 "- 
ceriaformer, tvifvelsutan värda en noggrannare under- 
sökning. Utom andra päträffades dAr former, liknande 
dem jag tagit vid Burgsvik pâ Gotl. ( Glycerin haïtien 
Linder.) och af honom sjAlf bestamda, Afvensom en an- 
nan, af stör likhet med en i Uppsala Univ. herb, befintlig 
”Glyceria maritima Wo v. arenaria (= forma minuta 
Gtyceriæ maritimæ H. N. Y. 94) Norrlanda Gotl. pâ 
bleke 1853 Lünnroth"; pâ etikettens baksida fanns 
antecknadt: ^Troligen Ar det denna, som pâ Gotl. 
och Öl. tagits för Gl. festucæformis ; ’. DAr funnos 
ock Hera med dels upprâtta, dels nedliggande stj 7 fva 
skott af ganska stor lângd, hvilka helt sâkert Aro 
värda uppmärksamhet. 
Stockholm d. 1 7 f’ebr. 1901. 
