257 
men fina, svagt förgrenade hufvudroten. Detta or- 
gansystem och äfven till dels den epikotyla axeln 
förvedas ganska stärkt och klädes med ett korkhölje. 
Ingen eller mycket svag birotbildning intruder. Det 
epikotyla rosettskottet, i hvilket ingär ett större an- 
tal lângskaftade blad, visar ganska stark heterofylli 
och har toppdelen utbildad nästan knopplikt genom 
de unga bladens stärkt utvecklade fotdelar. Nâgra 
särskilda upplagsväfnader komma icke till utveckling. 
Sidoskott af längre drifven utbildning förekomma icke. 
Till denn a typ kuuna räknas flere Potent ilia- arter sâ- 
som P. rupestris, P. argentea ock P. tormentilla, vidare 
Agrimonia Eupatoria och äfven Oxytropis campestris, 
om ock hos denna förvedningen är mindre stark. Po- 
tentilla gelida ansluter sig väl till öfriga Potentillor, 
men frambringar redan under groningsäret en större 
mängd kraftiga sidoskott. Potentilla reptans har gröfre 
hypokotyl och hufvudrot. 
Mycken likhet med dessa växter i afseende pâ 
den epikotjda regionens byggnad, men betydlig afvi- 
kelse f'ran dem genom hufvudrotens och hypokotylens 
utbildning till ett kräftigt upplagsorgan visa flere till 
olika familjer hörande svenska växtärter. Sä âtmin- 
stone flertalpt pollakantiska Umbelliferer, t. ex. Sium 
latifolium , Pimpinella magna , Cicuta virosa , Libanotis 
montana , Angelica litoralis; vidare flere Campanula- ar- 
ter sasorn 0 . Trachclium , C. latifolia, C. rapunculoides , 
C. rotundifolia , C. glomerata; äfvensa Geranium pra- 
tense , G. sanguineum , Aquilegia vulgaris , Thalictrum aqui- 
legifolium , T. flavum och T. minus, Eumex aquations 
m. fl. I vissa fall, t. ex. Umbellifererna, râder stark, 
i andra, t. ex. Aquilegia vulgaris, Campanula- och 
Geraniurn-arterna svagare, stundom t. ex. Rumex 
aquaticus nästan ingen heterofylli. Hos eu del af 
dem anläggas sidoskott, som redan under groningsäret 
komma till temligen hog utveckling, sä t. ex. hos 
Campanula rapunculoides (i hjertbladens axiller) och 
